SÓS FÖLDEK A NAGY-ALFÖLDÖN. 13 



A Nagy-Alföldön sok mocsaras rétséget találunk, melyek nagyrésze 

 ma már lecsapolva, ki van szárítva. Tőzeges lápnak alig maradt egy- 

 kettő közülök. 



Lápoknak maradtak a következők : 



Az Alföld észaH részén a Szernye mocsár, ennek lefolyását a 

 Latorca anyaga gátolta meg. 



Továbbá az Ecsedi-láp, Kőrösök Sárrétje, a Berettyó Sárrétje s 

 délen az Alibunári-mocsár. E lápok mindegyike le van csapolva s rajtuk 

 az elszékesedés hatalmasan halad. Az Alibunári-mocsár helye például 

 ma már összefüggő székes terület. 



A nagy terjedelmű mocsárterületeken kívül nagyszámú kis rét- 

 ségeket találunk, melyek kiszáríttattak s ma mezőgazdasági művelés 

 alatt állanak; csak a talajvizsgálat alapján mutatható ki régi állapotuk. 

 Eme kisebb terjedelmű rétségek mindig egy-egy elhagyott folyómedret 

 kísérnek végig, mely vízfolyások ma már a főmederrel nincsenek kap- 

 csolatban, a mennyiben magasan a folyóvíz mai szintje fölött feküsznek 

 s csak a belvizek levezetésére szolgálnak. De a régi meder még ma is jól 

 kivehető s külön nevet visel. A sok közül a térképen következők van- 

 nak kijelölve : 



Hortobágy, Berettyó, mindkettő a Tisza vízgyűjtő területéről szár- 

 mazó vizeket vezette le, míg ma csak helyi eredetű belvizek folynak 

 le medreikben. 



Korogy, Szárázér, a Kőrös egykori ágai ; Aranka a Marosnak volt 

 mellékmedre. 



A Duna völgyének felső szakaszán a Kigyós és a Vajas, alsó sza- 

 kaszán pedig a Mosztonga-Kigyós nevű folyások voltak a Dunának régi 

 mellékágai. 



A felsorolt vízfolyásokon kívül még számtalan olyan van mely 

 vagy egyenesen a hegységből, vagy valamelyik homokterületről indul ki 

 s reáfut a lőszhátakra. Vize az itt levő mélyedményeket és völgyeket 

 foglalja el árterületnek. E medrek mindegyikében olyan csapadékvíz 

 folyik a medencébe, mely előzőleg a hegyoldalakat fedő erdő földjén, 

 vagy a magaslatok homokos talaján szüremkedett át s itt a talaj ásvány- 

 szemeinek elmállásakor és a növényi anyagok bomlásakor fölszabaduló 

 sókat föloldotta s már sóval megrakodva ért le az árterületre. 



E völgyek rendkívül csekély esésűek, a viz igen lassan mozog 

 bennök, mélyebb részekben megreked s ott lassan bepárlódik. A Nagy- 

 Alföld aszályos klímájának hatása alatt a völgyeket elborító belvizek 

 folytonosan besűrűsödtek, ennek folytán árterületeiknek földje sóssá vált, 

 a rajtok megrekedő viz pedig idővel sós tavakat formált. 



A nagy-alföldi sós földek, sós tarai: és székes talajok mind e 

 dil/uviális vagy ó-alluviális folyómedrek árterületeit foglalják el. 



