04 TREITZ PÉTER 



sókat. De már lejebb Fülöpszállás határában, a hol az altalaj is agya- 

 gos, ott a kénsav is megtalálható az alsó rétegekben. 



Futóhomok területen a buckák közötti mélyedésekben hasonló 

 körülmények között gyűlik össze a só és a partjaikon ugyanilyen mó- 

 don alakul belőlök széksó. 



A csapadékvizek átszüremkednek a homokbuckán s föloldják a 

 fölső növényi takaró elbomlásából származó hamualkatrészeket, lemos- 

 sák a völgyben lévő vízállásba. A homokon levő mélyedményeknek elég- 

 telen a lefolyása, így több víz párolog el belőlök, mint a mennyi le- 

 folyik, ennélfogva a sók lassanként fölszaporodnak bennök. A mélyed- 

 menyeket környező homok alsó rétege mindég meszes s így e meszes 

 homokban hasonlóképpen alakul a szóda, mint a löszterületen se mé- 

 lyedményeket kitöltő tavak vize széksóssá válik. 



Minthogy a homokterületek a Nagy-Alföld legmagasabb dombságai, 

 természetes, hogy a csapadékvizek egy része e hombkterületekről részint 

 a fölszín völgyeiben, részint pedig az altalaj homokján átszüremkedve 

 lefolynak a löszterületre. A víz egy része a lösztábla vízvezető árkain 

 a régi folyómedrek ártereit elfoglaló rétségekbe jut, más része azonban 

 szétterül a homok határain a szél hatása alatt kialakult medencékbe s 

 itt sós tavakat alkot. Ilyen pl. a szegedi Fehértó, a halasi Sóstó, a 

 Palicsi-tó, Ludastó stb. 



Az altalajon való átszüremkedésnek eredménye az a sajátosság, 

 hogy a homokok altalajában kénsavas sók nincsenek! (VI. táblázat 

 Nagysósszékitó melleti gyep.) A lefolyó vizek kihozzák őket a löszterü- 

 letre a homokon csak a széksó marad, mely a tavak kiszáradása alkal- 

 mával a tó fenekén kivirágzik. A homok szélén, a lösztáblán levő tavak 

 vizében megmaradnak, ha állandó a tó, míg a kiszáradó tóban az al- 

 talajba kerül. 



A sós tavak vizében oldott kénsavas sók csak akkor maradnak 

 változatlanul, ha a tó vize nem szárad ki. Az állandó jellegű tavakban 

 a sós vízben élő alsóbbrendű növények igen sok sót halmoznak föl tes- 

 tükben. A különböző vízi növények más és más fajta sókat gyűjtenek. 

 Tenyészetük befejezése után a vízfenékre leszállanak s itt elrothadnak. 

 Magas kéntartalmuk következtében a rothadás alkalmával erős kénhydro- 

 génszagot terjesztenek, mit a tavak környékén nyáron jól lehet érezni. 

 Bomlásuk végeredménye fekete szinű kénes iszap, mely 10— 100 cm 

 vastagon fedi a tó fenekét. Ez a kénes iszap állandóan pótolja, a tó 

 részleges kilúgozása folytán, a kénsavas sókban beálló veszteséget. A tó 

 partja lösz vagy meszes homok; a sós víznek a part meszes anyagán 

 való átszivárgása alkalmával a kénsavas sókból széksó alakul s a víz- 

 parton kénsavas só helyett széksó virágzik ki. Az eső ezt a kivirágzott 

 sót belemossa a tóba s ezért ebben a kénsavas sók mellett szénsavas 



