SÓS FÖLDEK A NAGY- ALFÖLDÖN. 27 



A mi már most a székes talajok fajtáinak elterjedését illeti, úgy 

 mindég az illető vidék orografiai helyzetétől függ, hogy melyik féleség 

 lesz benne az uralkodó talajfajta. 



A székes terület helyzete nagyjában kétféle lehet, nevezetesen a 

 székes földek valamely medence belsejét s ennek is mélyebb pontjait, 

 vagy a síkságból kiemelkedő hátak lejtőit, vagy fönsíkját foglalják el. 

 A kétféle helyzetű területben a székes talajnak majdnem minden fajtá- 

 ját megtalálhatjuk, csakhogy az egyik csoportban uralkodó talajfajta a 

 másik csoportban csak elvétve, alárendelten található és viszont. 



A helyzet szerint tehát megkülönböztethetünk. 1. Medencében vagy 

 depressiókban fekvő úgynevezett völgyi székes talajokat és 2. háti szé- 

 kes talajokat. 



A medencékben lévő székes talajok általában réti agyagból alakul- 

 tak. Az alföldi depressiók löszhátakba mélyednek s széleiken a lejtők 

 altalaja már lösz. A székes talajok kialakulásának tárgyalása alkalmá- 

 val már láttuk, hogy a széksó a medencét 100 — 200 cm vastagság- 

 ban kitöltő réti agyag szélein a löszhát lejtőin alakul. Az esővizek 

 lemossák a medence belsejébe a székes felszínt, a sósvíz átjárja a réti 

 agyag felső rétegét, termő széket formál belőle. 



A « medence és a löszpart lejtő » jelzéssel nem magas partot és 

 mély depressiót kívánok jelölni, hanem inkább csak a helyzetet s a 

 belvizeknek a helyzethez kötött mozgását kívánom föltüntetni. A me- 

 dence 1 — 10 km széles is lehet, a legmélyebb pontja a löszhátakhoz 

 viszonyítva ma már sokszor alig egy vagy másfél méter. A helyszínen 

 a magassági különbözeteket csak lejtmérővel vagy a talaj minőségéből 

 lehet megállapítani. 



A fekete termőszék eleintén csak a széleken mutatkozik, a mélye- 

 dés belseje sokszor még kotusföld, vagy humuszos fekete föld, a dél- 

 oroszországi típusos csernozjom-nak magyarországi alakja. 



A fokozatos lecsapolással együttjár a fölös humusztartalomnak 

 oxidálódása s a fekete föld lassanként réti agyaggá válik. A réti agyag- 

 ból azután a ráfolyó széksós csapadékvizek termőszéket alakítanak, 

 lassanként az egész depressio felszínét termőszék borítja. 



A löszhátat, melybe a depressio bele van ágyazva, vályog termő 

 talaj borítja. A vályog és a termőszék határán a lefolyó csapadékvizek 

 hatása alatt egy erősen széksós csík alakul ki, melyen fokozatosan 

 mindegyik változat kifejlődhetik. 



A csapadékvizek kimossák a feláztatott felszínből a lúgos vízben 

 oldható humuszt és az agyagos résznek vízben oldható kovasavas vegyü- 

 leteit. A régi fekete szinű termőréteg mindig jobban kivilágosodik végre 

 alig marad benne egy kis humusz és szine egészen világosszürkére vál- 

 tozik. A szürke szinű földet szürke széknek nevezik. 



