SZABAD LAKÓKAMRÁS LYTOCERAS-FAJ A FELSŐ LIASBOL. 33 



csoportjába tartozó alakok kanyarulatai olyan kis mértékben fedik egy- 

 mást, hogy egyik-másik alak (L. fimbriatum Sow. sp. — postftmbriatum 

 Prinz) nincsen messze ettől a stádiumtól. A budapesti egyetemi 

 föld- és őslénytani intézet gazdag piszkei felső-lias anyagából 

 előkerült egy ilyen alak, melynek leírását a következőkben adom. 



Lytoceras evolutum nov. sp. 



Átmérő; 410 mm. Utolsó kany. magassága: 30% 



Köldökbó'ség : 34% « « szélessége : ? 



Példányunk hirtelen növekedő kanyarulatai elliptikus keresztmet- 

 szetűek. A kanyarulatok magassága nagyobb a szélességnél. A kőbél 

 egyik oldalán a középvonalon túl corrodált s igy a kanyarulatok széles- 

 sége meg nem állapítható ; a mennyiben azonban az oldalok domború 

 voltából következtetni lehet — úgy látszik — mintha a belső kanya- 

 rulatok szélesebbek volnának s az utolsó kanyarulat — lakókamra • — 

 keresztmetszetében is megváltozott. A kanyarulatok magassága egy 

 kanyarulaton belül csaknem megnégyszereződik (3 - 8). Körülbelül 25 cm. 

 átmérőnél kezdődik a lakókamra, a mely az alatta levő kanyarulattal 

 nem érintkezik, szabadon áll, a kettő között mintegy 2 cm. széles 

 hézagot hagyva. A L. fimbriatum Sow. sp. csoportjára jellemző sűrű, 

 finom bordázottság a lakókamrán jól látszik ; ugyancsak ezt a csoportot 

 jellemző befűződésekből is észlelhető kettő a lakókamra második és 

 harmadik negyedén. Kamravarrata a L. fimbriatum Sow. sp.-étől semmi- 

 ben sem tér el. 



L. fimbriatum Sow. sp. kanyarulatai közel köralakúak s jóval 

 lassabban növekednek, mint a L. evolutum nov. sp.-éi, utóbbi tehát 

 kanyarulatalakban és azok növekedési módjában tér el a L. fimbriatum 

 Sow. sp.-től. A L. postftmbriatum Prinz 1 kanyarulatalakban jobban 

 megközelíti példányunkat, de a kanyarulatok növekedési módjában itt 

 is ugyanaz a viszony van, mint Sowerby fajával szemben. A közel 

 hasonló alakok közül még a L. Francisci Opp. sp. említhető, a mely- 

 nek kanyarulatai magasabbak, lassabban növekednek, bordák nincsenek, 

 csak a héjjon, míg a kőbél sima. 



A L. evolutum nov. sp. főjellemvonása abban nyilvánul, hogy 

 kanyarulatai a kamrázott részen alig érintkeznek, lakókamrája pedig 

 egészen elvált, szabad. Hogy ez a jelenség példányunknál is a kanya- 

 rulatok kicsavarodásával függ össze, bizonyítja az a körülmény, hogy 

 a kicsavarodással kapcsolatos eltérések mindig a lakókamrától indul- 



1 Az ÉK-i Bakony idősb jurakorbeli faunája. (M. k. Földt. Int. Évkönyve 

 XV. k. 1 füz. 1904, p. 47.) 



Földtani Közlőim . XXXV III. köt. 1908. 



