46 D! SCHAFARZIK FERENC 



mátkorszakú lerakódásokból áll. E fensík 4 — 500 m. magas. Ny-felől a 

 subkárpáti zónával határos, ellenben D-felé hirtelen módon merül a romá- 

 niai alföld színe alá. 



6. A román síkság Eománia egész DK-i részét alkotja. Ez volta- 

 képen nem más, mint a perikápáti depressziónak egy része. A kárpátok 

 ívét egész 'hosszában körülövező perikárpáti depresszió keletkezése a fiis- 

 tenger visszavonulásával függ össze és a miocén kor elejére tehető. 

 A moldvai subkárpátok, épúgy mint a moldvai plató is részei valának 

 a perikárpáti depressziónak, a melyből azután mint elsők merültek föl 

 és csak később követték őket a subkárpátok többi részei, valamint Ny-i 

 Romániának dombos területe is. Egyedül csak a román síkság térsége 

 volt az, mely alig emelkedett ki mély színtje fölé, ezzel mintegy bizo- 

 nyítva a perikárpáti depresszió egykori létezését. Ennek a depressziónak 

 tengelye, vagyis legnagyobb mélységének vonala kb. Bukarest és a sub- 

 kárpáti régió széle között lehetett. 



A markulesti mélyfúrások révén konstatálták a síkság D-i és DK-i 

 részén, hogy a Dobrudzsa hegységei a síkság neogén lerakodásaitól el- 

 takartan, a síkság alatt ENy-felé előretolódnak. A román síkság eltakarja 

 tehát a Dobrudzsa mélyebbre szorult homlokrészeit ; viszont a síkság 

 neogén lerakodásai fölött egy majdnem megszakítás nélküli hatalmas 

 lösztakaró terül el. 



7. A Dobrudzsa. Romániának eme dunántúli tartománya nem más, 

 mint a Kárpátokat megelőzött földségből fönmaradt régi horsztok egyike. 

 E terület magva valószínűleg egy élesen redőzött variscusi hegylánc 

 maradéka. E hegységrészt paleozói és trias időszaki rétegek alkotják, 

 melyeket viszont imitt-amott keresztültörő vulkáni kőzetek alakítottak át. 

 Ez utóbbiak közül első helyen fölemlítendő az alkáliákban dús Riebeckit 

 gránit, a Tulcseai kerületben. A Dobrudzsában a rétegek csapása DK-ÉNy-i 

 vagyis az itteni hegylánc a román síkság és a DK-i Kapátok alá irányul, 

 Délfelé ez a régi hegylánc hatalmas júra-kréta időszaki takaró alatt 

 tűnik el, melynek rétegei diszkordansan terülnek el az alattuk lévő régi 

 formátiók fölött ; viszont azonban gyengén dűlve maga a takaró is alá- 

 merül az eocén és a szármáti képződmények alá. 



A különböző tektonikai egységek, melyek a K-i és D-i Kárpátok 

 alkotásához hozzájárulnak, éppen úgy, mint előtérségeik is, egymástól 

 tekton/lka/i vonalakkal vannak elkülönítve, melyek a legfontosabb 

 dislokaciókkal ' vannak összefüggésben. Ezek a tektonikai vonalak vagy 

 hosszantiak, vagy harántosak. Többnyire kréta-időszakiak és habár nagyobb- 

 részt más különböző korú emeletektől vagy pedig egészen a mostani 

 időig eltartott gyűrődések következtében el is vannak takarva, mégis 



