A BUKARESTI PETROLEUMKONGRESSZUSRÓL. 51 



keresztülvitelére, hanem ez alapon inkább csak fáciesbeli különbségek 

 tűnnek föl, melyek Teisseyre szerint következők: 



A) Az apró cardiumok homokos rétegei C. novorossicum, Barb., 

 C. semisulcatum Eouss., Dreissensia simplex, Barb., Vivipara Neu- 

 mayri, Brus. 



B) A nagy cardiumok rétegei C. carinatum, Desh., C. squamu- 

 losum, Desh., Dreissensia rostriformis, Desh. var. gibba, Andr., Vivipara 

 Popesqui, Cob. 



Az előbbiek az odesszai mészkővel hasonlíthatók össze, az utóbbiak 

 pedig inkább a kertschi (Krimm) kagylós rétegekkel azonosak. E két 

 rétegcsoport gyakran váltakozik egymással, vagy pedig néha két helyen 

 ellentétes sorrendben is föllép egymás fölött. 



C) Valenciennesiás agyagos márga rétegek. 



D) Édesvízi tpontusi* rétegek. Ezek csak lokálisan lépnek föl 

 {Szlanikon, Praján). 



Eltekintve az utóbbitól, a többi lerakodás különböző árnyalatokban 

 a Kaszpi tengeri fáciesnek felel meg. Ezeknek az alsó pliocén korszakú 

 faunáknak szárazföldi sequivalensei a Dinotherium giganteum var. gigan- 

 tissimum, llipparion gracile, Gazella brevicornis tartalmú lerakodások. 



A «pontusi» rétegcsoport fölött következő komplexus különböző 

 átmeneteket képvisel a kaszpi fáciestől a mocsaras édesvízihez és ezekben 

 az u. n. psilodonták slz uralkodók (Psilodon, Cob., Prosodacna, Tourn., 

 Siylodacna, Sabba. genusok). Ennek a rétegcsoportnak felsőbb része már 

 a Vivipara bifarcinata, Bielz tartalmú rétegekkel sequi valens. E két 

 (alsó és felső) psilodontás emeletet, valamint még néhány más fácies 

 rétegeit is, mint közép pliocén korszakú dáciai emeletet vezették be az 

 irodalomba és faunájának szárazföldi sequivalensei gyanánt a következő 

 emlősöket sorolják föl. Mastodon arvernensis, M. Borsom, Rhinoceros 

 megarhinus, Machairodua cultridens, Hipparion gracile, Dinotherium 

 giganteum, var. gigantissinum. A dáciai emelet Vivipara bifarcinata 

 rétegei a petróleum előfordulása szempontjából igen nevezetesek (Baikoi, 

 Tzintea, Moréni). 



E dáciai emelet fölött következnek mint a tisztán édesvízi fácies 

 képviselői a tulajdonképeni paludinás rétegek és a díszített héjjá uniók 

 lerakódásai {Unió pracumbens, Fuchs., M. Condai, Porumb., U. cyma- 

 toides Brus., U. Bielzi, Zek., U. Fuchsi stb.) és ezeket borítják azután 

 végre az u. n. Candesti rétegek hatalmas fluviatilis lerakodásai, melyek 

 a wieni Belvedere kavicshoz hasonlíthatók, habár ez utóbbi kissé régibb 

 korú. Fölfelé kövületnélküli lerakódások sokszor alig különböztethetők 

 meg a diluviális kavicsoktól. 



A subkárpáti régióban gyakran igen típusosán kifejlődött kavics- 

 terrasszok is vannak, és Mrazec szerint nem lehetetlen, hogy ebben az 



4* 



