TÁRSULATI ÜGYEK. 



Szakülések. 



1908. március 4.-én. Elnök: dr. Koch Antal. 



1. Treitz Péter a romániai és oroszországi sík területeken tett tanulmányi 

 útjának eredményeiről számol be. E tanulmányútját dr. Semsey ANDORnak, a m. kir. 

 Földtani Intézet tiszt, igazgatójának bőkezűsége tette lehetővé. Az újabb geológiai 

 kutatások bebizonyították, hogy a Magyarország fölszinét borító legfölső földréteg 

 szerkezete és minősége teljesen különbözik a nyugati országokat borító takarótól, 

 míg a tőlünk keletre lévőkkel szerkezete és minősége megegyezik. Hazánk klimája 

 különbözik az E-i és Ny-i országok klímájától s a K-i területek klimazónájához 

 tartozik. Minthogy pedig a legfölső mállási kéreg közvetlenül attól a klímától függ, 

 mely alatt kialakult, ennélfogva a hazai termőtalaj-typusok mását csak K-en talál- 

 hatjuk meg. A talajismeret, mint szaktudomány, a világirodalomban Oroszország- 

 ban áll legmagasabb fokon s az ottani talajtypusok, melyek egyszersmind hazai 

 typusok is, ott vannak legjobban tanulmányozva. 



Oroszország talaj tekintetében két zónára oszlik : erdős és steppe-zónára. 

 Az erdőzónának talaja kilúgozott, szegényebb termőerejű. Színe sötétebb vagy vilá- 

 gosabb szürke. Hazánkban a hegységek belső völgyoldalait födi ehhez hasonló talaj. 

 A steppe zónája fátlan, füves térség. Fátlansága onnan ered, hogy a nyár és az ősz 

 rendkívül aszályos, a száraz szelek a téli csapadék főtömegét a fölszínre szívják s 

 elpárologtatják. Ilyen körülmények között a mállási termények legnagyobb része a 

 málló rétegben marad. Ennélfogva ezek a talajok rendkívül gazdagok. A sztjep 

 zónája három övre oszlik: feketeföld, barna föld és a száraz steppe zónájára, barnás- 

 sárga földdel. A. fekete föld zónája a legészakibb, az erdőterület határán vonul 

 végig, földrajzi tekintetben ez még nem steppe, hanem szavanna. Hazánkban ilyen 

 természetű fekete földeket a Nagy-Alföldön a lecsapolt rétségek fenekén vagy sze- 

 gélyén, továbbá az Alföldre ereszkedő dombhátak fölszínén és völgyeiben találunk 

 (kotus föld, réti agyag, fekete nyirok). A barna föld (csokoládé- és gesztenyeszínű 

 C8ernozjom) a közbeneső zóna felszínét borítja. Hazánkban hasonló termőtalajok 

 borítják a Kis-Alföldön s a Dunántúl egyos megyéiben, a Tisza-Duna közén s a 

 Tiszántúl a löszt. A barnássárga száraz steppe-talaj a legdélibb területeken s a 

 tengerpart mellékén alkotja a fölszínt. Hazánkban e talajfajta hiányzik, helyét a 

 és székes talajok foglalják el. A keleti tartományokban a sós és székes talajok, 

 bbá a BÓa tavak ebbe a zónába tartoznak. Továbbá még a kilúgozott területek 

 talajáról emlékezik meg az előadó; ez az ú. a. podzol, hamutalaj, a mely savas 

 humuszos talajnedvesség kilúgozó hatásának eredménye. Hazánkban nagy terjedelmű 

 égek talaját alkotja podzol; nevezetesen ott, a hol régente rétségek voltak és. 



