2C0 TÁRSULATI ÜGYEK. 



tésére és új elméleteik megbeszélésére. Ezek alapján ismerteti az eljárást és új 

 elméleteiket. Az eljárás hasonlít a kőzetek petrografiai meghatározásához. Új talaj- 

 elmálási elméletük értelmében föltételezik, hogy a talajban működő málási tényezők 

 az .ásványokat nem részlegesen, de molekuláris egészükben oldják föl. A képződött 

 talaj ildatokból vagy közvetetlenül táplálkoznak a gazdasági növények, vagy a talaj- 

 oldatokban végbemenő kémiai átalakulások termékeiből. Utóbbiakat az ásványtani 

 vizsgálat meg nem határozhatja, ez a kémiai talajvizsgálat föladata. A kémiai 

 vizsgálat viszont meg nem határozhatja, hogy minő ásványok alkotják a talajt. így 

 a két eljárás egymást kölcsönösen kiegészíti. 



Majd 'Sigmond dr. néhány saját tapasztalatait ismerteti, melyeket akadémiai 

 pályanyertes munkájában -1 már 1904-ben, tehát egy évvel előbb a Magy. Tud. 

 Akadémiának benyújtott. E tisztán kémiai és mechanikai úton szerzett tapasztala- 

 tokból 'Sigmond dr. a gazd. növények táplálkozására vonatkozólag sok tekintetben 

 hasonló következtetésekhez jutott, mint a két említett francia tudós. 



Azt ajánlja végül, hogy ezentúl nálunk is a mineralogus és petrografus a 

 talaj megismerésében a mezőgazdasági kémikusnak segédkezet nyújtson, mert csak 

 akkor remélhetjük, hogy a talajok megismerését a jövőben szigorúan természet- 

 tudományi alapokra fektetjük, ha a mezőgazdasági kémikussal a geológus, mine- 

 ralogus és petrografus, továbbá a bakteriologus és botanikus karöltve működik. 



Dicenty Dezső fölszólalásában kifejti, hogy a két francia tudós ama állítása, 

 miszerint valamely talaj finom homokjából készített csiszolatból az illető talaj ere- 

 detére pozitivus fölvilágosítást nyerhetünk — nem áll. Nem pedig azért, mert hor- 

 daléktalajoknál egyáltalában nem lehet az anyakőzet után kutatnunk, a helytállóknál 

 pedig eltekintve attól, hogy a talaj fölszínes rétegének úgy fizikai, mind pedig kémiai 

 kialakulásában, illetőleg összetételében a levegőben úszó ásványszemecskéknek, por- 

 nak, tehát a szeleknek is igen nagy részük van, az ásványi összetétel alapján igen 

 sok olyan szemecskére már nem akadhatunk, a mi pedig a kőzetben megvolt. Éppen 

 azért nem hogy a finom talajrészek mineralogiai vizsgálata nyújtana támasztópontot 

 az eredet kiderítésében, hanem még inkább a talaj ez osztályára támaszkodhatunk 

 e tekintetben éppen legkevésbbé, mert 



1. e finom szemcsók voltak és vannak kitéve a legnagyobb deformáló- 

 dása ak, 



2. mert igen finom szemecskék a porhullás útján is egészen fölszaporodhat- 

 nak valamely talajban, pl. a szénsavas mészszemecskék a löszben. 



Delage és Lagatu ama állítását, hogy a természetben nincsen ásványmállás, 

 csak molekuláris partikulisatio, nem oszthatja a fölszólaló, mivel a földpátok után 

 származó agyag az ép kőzetben nincsen meg, legalább nem az ismeretes jellegeiben, 

 míg a talajban megvan és különválasztható. Nem mondja, hogy a talaj agyagrésze 

 talán kémiailag teljesen eltérő, valami aluminiumsilikát összetétel lenne, de mivel 

 olyan végtelen finom szemecskékben jelenik meg, hogy mineralogiailag önállóan nem 

 vizsgálható, szemcsekoloniáin pedig már a köznapi agyag tulajdonai láthatók s mint- 

 hogy vegyileg nen. áll másból, mint alluminiumból meg siliciumból, kénytelenek 

 vagyunk eme aluminiumsilicat-agyagot a földpáttól némileg elütő vegyületnek tar- 

 tani és belőle származtatni. De hogy az ásványok a természetben a talajkialakulás- 

 kor tényleges vegyi elbomlásnak vaunak alávetve, azt legjobban igazolhatja az 



1 «A könnyen átsajátítható phosphorsav jelentősége és meghatározása tala- 

 jaink fcrágyaszükségletének megállapítása céljából » A Mag*. Tud. Akadémiától jutal- 

 mazott pályamű. Irta: dr. 'Sigmond Elek. Megjelent a Muth. és Természettud. Közi. 

 XXIX. köt I. bz. 



