'20:2 TÁRSULATI ÜGYEK. 



úgy értelmezte, mint azt az előadó értette. Sem az előadó ('Sigmond), sem a neve- 

 zett francia tudósok nem állítják, hogy a talajban nincs kémiai átalakulás. A régi 

 és új talajelmállási elmélet csak abban különbözik, hogy a kémiai átalakulás 

 módját másként értelmezik. Eddig pl. azt tanították, hogy a földpátok elmálása- 

 kor először hidroszilikátok, majd a szénsav és víz hatására karbonátok, szabad 

 kovasav és egyszerűbb silikátok, az oxigén és viz hatására fémoxidok kelet- 

 keznek. Az oldható vegyületeket azután a talajvíz kimossa s a maradék fő- 

 tömegében aluminiumhidroszilikát, mely amorf kaolinként, az agyag jellemző 

 alkotórésze. E régi elmélet értelmében tehát a talajban előforduló földpátokat a 

 talajban legalább részben hidrátosodva és átalakulva kellene találnunk. A francia 

 tudósok ásványi vizsgálatai az ellenkezőt bizonyítják. Találtak földpátot, augitot, bio- 

 tifcot és több ásványt a talajban, de a mikroszkopium alatt ez ásványi törmelék 

 egész tömegében egyneműnek bizonyult és a talajban végbemenő kémiai átalakulás- 

 nak semmi jelét sem mutatta. Az új elmélet e jelenséget akként fejti meg, hogy föl- 

 tételezi, hogy az ásványok molekulái a maguk molekuláris egészében oldódnak fel 

 a talajvízben. így azután a visszamaradt föl nem oldott ásvány ép olyan, mint volt 

 az oldás előtt, csak tömege kevesbedett. A föloldott rész pedig a talajoldatban szén- 

 ved kémiai átalakulást. Itt képződnek új vegyületek és oldhatatlan részük mint 

 kolloidális agyag kiválik. Ez azután nemcsak alumíniumot és kovasavat, de mind- 

 azokat az alkotórészeket tartalmazza, melyek a talajoldat kémiai egyensúlyának 

 megfelelőleg a szilárd halmazállapotba léptek át. 



Ez a két elmélet közt a különbség. A francia tudósok talaj -ásványtani el- 

 járását pedig tudomásom szerint eddig sem a fölszólaló, sem más még nem 

 alkalmazta. 



Treitz Péter az előadónak arra a megjegyzésére kivan reflektálni, hogy a 

 Dicenty DEzsőtől említett mészmeghatározásnak nincsen ásvánj'tani alapja. A ne- 

 vezett mészmeghatározás helyességét a szénsavas mésznek a talajban található 

 különléle alakjainak a szénsavas vízben való változó mértékű oldhatósága, vala- 

 mint az amerikai alanyfajtáknak a talajban lévő szénsavas mész egyes alakjai iránt 

 tanúsított érzékenysége is igazolja. 



A szénsavas mésznek a talajban található alakjairól az irodalomban közölt 

 adatok hiányosak, ennélfogva fölszólaló kénytelen volt a szénsavas mésznek alaki 

 tulajdonságait és a különböző alakok hasonló viszonyok között való oldhatóságát kí- 

 sérleti úton is megállapítani. E munkával már több éven át foglalkozik, a kísérletek 

 még nincsenek befejezve, mégis az eddigi munkája eredményeit előzetes jelentés 

 gyanánt a Földtani Közlöny egyik idei füzetében közölni fogja. 



Most röviden csak annyit említ meg, hogy a termő talajokban kétféle szár- 

 mazású szénsavas mész van. 



1. Kőzettörmelék, mely a kristályos mészkőnek elporlásával kerül a 

 talajba. 



2. Másodlagos képződésű szénsavas mész, a mészkőtörmelék fölol- 

 dása és újból való kiválása alkalmával alakul. Az utóbbi szénsavas mészforma sokkal 

 apróbb szemcsékből áll, mint az első. Míg a kőzettörmelék legkisebb szemcséje 001 

 mm, ennél apróbb kristálytörmeléket még nem sikerült találnom, addig a másodla- 

 gos képződésű szénsavasmész szemcséi 0"009 mm-nél sohasem nagyobbak. Továbbá 

 az elporlott kőzet szilánkjai mindig egyenként és külön állanak a talajban, a má- 

 sodlagos képződésű szénsavas mész pedig a termőtalaj ásványszemeit kéreg alakjá- 

 ban burkolja be, az agyagos márgában még az agyagszemcsék is, melyek Viooo mm-nél 

 sokkal kisebbek, mind mészkéreggel borítvák. 



A mi pedig a kétféle származású mész oldhatóságát illeti, ez rendkívül kii- 



