TRACHYTANYAG A BUDAVIDEKI OHARMADKORI ÜLEDÉKEKBEN. 



253 



kedő útnak a széléig leereszkedve, a felület alatt 

 eltűnik. Ez érdekes föltárásnak hosszát legalább 

 100 m.-re becsülöm. 



A tufa sárgás kövelőforma anyag és kaolini 

 zált fehér földpátszemecskék egyenletesen sűrű 

 keveréke, itt-ott fénylő fekete pontocskákkal, melyek 

 biotit- és magnetitra utalnak. Azonkívül igen gyé- 

 ren még víztiszta, üveges quarcszálkák is láthatók 

 benne. Iszapolván e tufát, a maradékban gömbö- 

 lyödött fehér kaolinos földpátszemek és víztiszta 

 quarcszilánkok csaknem egyenlő mennyiségben ta- 

 lálhatók és mint legnehezebb por, csekély mennyi- 

 ségben fénylő fekete magnetit és biotit részecskék 

 gyűltek meg a keverék alján. Ugyanazt találtam 

 tehát benne, mit Szabó is fölemlített már, és így 

 az eredeti quarctrachytra való következtetését is 

 el kell fogadnunk. 



A piszkossárga, táblásán palás márga sósavval 

 erősen pezseg, és inkább mészmárgának, mint 

 tályagnak vehető. Mindenütt gyakoriak benne a 

 Meletta crenata Heck. pikkelyei, egyes rétegei 

 telvék pteropodák nyomaival. Iszapolási mara- 

 dékában a túlnyomó márgarögöcskéken kívül egyes 

 legömbölyödött quarcszemecske, nagyobb gipsz- 

 csomók és barna áttetsző halcsontocskák láthatók 

 csupán; ellenben foraminiferák teljesen hiányoznak 

 benne. Feltűnt egy hegyes, kissé lapított, hosszú 

 fogacska is, mely a Lepidopus (Lepidopides 

 Heckel) fogaira emlékeztet. Világos ezekből, hogy 

 kőzetünk a típusos kiscellitályagtól igen eltér s 

 közelebb van a budaimárgához. 



A felső trachyttufa réteget kísérő, sárga ok- 

 kerbevonatos, világos csokoládébarna színű lemezes- 

 palás kőzet ellenben sósavval éppen nem pezseg, 

 tehát tiszta palás agyagnak mondható. Ez is tele 

 van a Meletta crenata pikkelyeivel, de találtam 

 benne egy állkapocsnak végét is hegyezett hosszú 

 fogakkal, mely a Lepidopides brevispondy- 

 lus fajtól származhatik. mely fajt Heckel tudval- 

 evőleg budai anyag alapján állított föl. 



3- szór. A trachyttufának egy második előfor- 

 dulási helye a Kissvábhegy délkeleti lejtője, ott, 



- .r. 



•rH O 





^ .b 



a 9 



" a 



00 



C ^ 



.£ í 



=3 .S 



