2S4 Dí LIFFA AURÉL 



eltérően annak dacára, hogy kicsinyek, mindig igen fényesek, épp úgy, 

 mint a {211} deltoidikositetraéderéi is. Ez utóbbiak igen szépen helye- 

 ződnek el az e tipust képviselő 2. ábrán, hol a trigonális csúcs körül 

 csoportosulva, az oktaéderrel jutnak metszésbe. Hasonló az alakok ilyetén 

 kifejlődése s elhelyezkedése Stkueveb G-nek a Piemont és Elba szigetről 1 

 leírt pyritek egyik kristályán, melyet alább idézett munkája IV. tábláján 

 a 27. számú ábrán mutat be. Különbözik ettől az almáseli kristály, hogy 

 az előbbin, mint keskeny csík még a u (421} positivus állású dyakisdo- 

 dekaéder is ki van fejlődve, a mi ezen hiányzik. 



A pentagondodekaéderes kristályokat ezek alapján a következő nagy- 

 ságuk szerint csoportosított formák alkotják : 



e, o, n, a 



7r{210}, (111}, (211}, {100}. 



Az utolsó tipusa e lelőhelyről eredő kristályoknak az u. n. közép- 

 alak, mely a hexaéder és oktaéder lapjainak egyenlő mértékben való 

 kifejlődésével keletkezett (1. az 5. ábrát). E típusba tartozó kristályok a 

 megvizsgált anyagon elég gyakoriak ; kicsinyek, a mennyiben átmérőjük 

 alig ér el 1*5 mmt. Lapokban nem gazdagok, de a meglevők majdnem 

 kivétel nélkül igen élénk fényűek, és jól reflektálok. A hexaéder és 

 oktaéder túlnyomóan kifejlődött lapjain kívül megvannak alárendeltebb 

 mértékben még: a n {210} positivusnak vett pentagondodekaéder és a 

 (211} deltoidikositetraéder is. 



Ezeken kívül e kristályok egyikén az oktaédernek egy igen közel 

 fekvő vicinális lapja is van. Ez az elég széles és megbízható fényes 

 reflexeket adó lap az [111 . 210] övben fekszik. Mivel más zónában nem 

 volt mérhető, indexét a tautozonális egyenletből számítottam ki, a mi 

 ennek alapján - {987} positiv állású dyakisdodekaédernek és a pyritre 

 nézve egy új alaknak bizonyult. 



E formára nézve a következő szögértékeket nyertem : 



Positiós szögei és a megfelelő többi segédértékei a következőkben 

 vannak egybefoglalva : 



1 Siimia i.i; G-.: Studi suíla Minéralogia Italian a pirite del Piemonte e deli' 

 Elba. Torino. 1869. 



