296 K PAPP KÁROLY 



illetőleg töredékei a plagioklás metszetek közé vannak szorulva, a 

 mágnes és titiánvassal, valamint a mállási terményekkel együtt, úgy hogy 

 szabad szemmel rostosán szemcsés szerkezetűnek látjuk. A mikanesdi 

 Kereszthegy felől a diabas vonulat keletnek terjed a Sztanyászapatak 

 felé. A térkép déli felén, a Dosulujhegy táján látjuk a másik diabas- 

 vonulatot. Az 565 méteres Dosuluj tetőtől dél felé van a Magura 

 Godinyescsilor 647 méteres csúcsa, melytől nyugatra a szekérút kanya- 

 rodásán zöldes-szürke, uralitos diabast ütöttem le. Uralitosodását 

 abból magyarázhatjuk, hogy közvetetlenül a granititporfir szomszédságá- 

 ban van. E kőzet sajátságos zöldes színét az augitból átváltozott urálit 

 és chlorit okozza. 



2. Diabasporfirit. Az említett godinyesdi Magúra 647 méteres 

 kúpján, a kecske- akol földhányásából kivetett darabot Eozlozsnik Pál 

 barátom porfiros szövetbe hajló diabasnak ösmerte föl. Ennek az ura- 

 litos porfirites-diabasnak alkotórészei, szerinte, plagioklás, urálit, sok 

 mágnes- és titánvas. A magnetit és ilmenit vasfekete szemecskéitől a 

 kőzet szürke színű, de jól látszanak rajta a zöldes uralit-sávok már 

 szabad szemmel is. Szövete, mikroszkópiumban nézve, diabasosnak bizo- 

 nyult. Porfiros szövetű diabast találtam az Almásszelistyéből északnak 

 ágazó Sztrimbu völgyben is, a felső malmok táján. Sötétszürke, tömött 

 kőzet ez, melyből tökéletes plagioklás és augit kristályok váltak ki. 



3. Zöldköves diabas. A Dosuluj tetőn a gömbös diabasokban 

 ÉK- — DNy irányú repedések látszanak s ugyanezekben az irányokban a 

 diabas j ódarabon zöldkő vesedett. Az elváltozást legnagyobbrészt a ké- 

 sőbben kitörő granodiorit, s a kitöréssel kapcsolatos utóhatás okozhatta, 

 részben azonban az atmoszferiliák is segíthettek az elbontásban. A ter- 

 mális hatásokból magyarázhatjuk a telérképződését. Ezt a télért mé- 

 lyebb szintjeiben siderit, míg' följebb hematit és malachit töltik meg 

 a calcit erek mellett. A diabas színes alkotórészei itt chlorittá, epidottá 

 s részben amfibollá alakultak, a földpát elkaolinosodott, szericitté és 

 calcittá alakult. A diabas-vonulatnak ezt a részletét zöldkő-propilit néven 

 tüntettem ki. 



4. Gabbro. Az almásszelistyei templomtól keletre, mintegy har- 

 madfél kilométer hosszaságú vonulatban öregszemű, szürkésen csillogó 

 kőzetet találtam, a mit 1901. évi fölvételi jelentésemben gabbrónak jelöl- 

 tem. Eozlozsnik Pál az itt talált kőzeteket mikroszkópiumban részle- 

 tesen átvizsgálván, két fajtára különítette el. A, templomtól keletre levő 

 begyoldalon, a 388 m. pont alatt levő kőzetet augitos amfibolos 

 gabbrónak minősítette, a melynek plagioklasa a labrador-bytownit 

 sorba tartozik, zöldesbarna amiibolja a diallagot veszi körül. Diallagja 

 halványzöldes színű, telve fekete magnetittel, a mi 0-4— 06 mm.-es 

 oktaéderekben termett meg. A kél színes alkotórész allotriomorf a föld- 



