lílO Dl SCHAFARZIK FERENC 



Hidrológiai viszonyok. 



Édes víz. Eltekintve a szóban forgó területet K-ről és Ny-ról hatá- 

 roló Sebes és Szováta patakoktól a föntebbiekben körvonalozott térszínen 

 csak két kicsiny árok hálózatáról számolhatunk be, melyek egyike a 

 Kőris-Toplica-bánya, a másika pedig az Aranybánya pataka, melyek a 

 Cseresnyés -hegy D-i oldalán összegyülemlő vizet levezetik. Eendes körül- 

 mények között, főleg száraz időben csak igen kevés víz csörgedez bennök, 

 záporok alkalmával azonban rohanó vad patakká változnak. Mind a két 

 árok vize az 502 méter tsz. feletti magasságban fekvő Medve-tóba ömlik. 



Sósvízi tavuk. A Medvetó, a melynek felülete kb. 42,000 m 2 tisztán 

 sósvízü, a mennyiben medrének és partjainak tetemes része kősósziklák- 

 ból áll. ÉNy-i irányban egy szűk sósziklás völgyecskében a kicsiny Zöld- 

 es Vörös tavakat találjuk, melyeknek vize vízbőség idején a Medve-tóba 

 lefolyik. A Medvetó lefolyása a csak néhány méterrel alacsonyabban 

 fekvő u. n. Magyarosi tavat táplálja, míg az innen is lefolyó víz, mint 

 vékony sósér kanyarodik a régi szovátai sósfürdő (alsó fürdőtelep) felé, 

 a mely alatt csakhamar a szovátai patakba beomlik ; ez az u. n. Sóspatak. 

 A Medve és Magyarosi tavak lefolyásán kívül e patak útjában még 

 számos apró sósforrás u. n. géra vízét is veszi föl magába. 



Az említett tavakon kívül azonban még más tó is létezik a fölső 

 és alsó fürdőtelep területén, vagyis a Zoltán-tető környékén. Egyike 

 ezeknek az u. n. Feketetó, a Zoltán-tető keleti oldalán, továbbá az 

 Édestó, ugyané tetőtől Ny-ra. Míg a Feketetó sós, addig az utóbbi édes- 

 vizű, valamint édesvizű még a II. számú sóőrház alatti Kigyóstó is. 



A Sóközének hepe-hupás térszíne semmi egyéb, mint egy típusos 

 beomlási terület. A számos helyen történt és még folytonosan észlelhető 

 talaj-süppedések és omlások, a kősószikláknak fokozatos kilugoztatásának 

 következményei. 



Erre a folyamatra az adott geológiai viszonyok kiválóan kedvezők. 

 A térszín legfelső rétegét u. i. miként már említettem volt, sárga ho- 

 mokkő, vagy homok s csak gyérebben agyagos homok alkotja. Ez a kőzet 

 lazább fizikai szerkezeténél fogva igen alkalmas arra, hogy a csapadék- 

 vizeket nagyobb mennyiségben magába fölszívja. A talaj fölső részébe 

 ilyenformán könnyen bejutó víz csakhamar eléri a sótestet közvetlenül 

 és nem nagy vastagságban borító agyagréteget. Ezt az utóbbit egyes 

 pontokon átáztatva és áttörve hozzáférkőzik azután magához a kősóhoz is. 

 A kősó-testben most már könnyen halad tovább, a mennyiben a teljes 

 telítettségig 34 százalékot képes belőle feloldani. Ilyen módon kicsiny 

 vízerek keletkeznek a sótömzsben, a melyek azután a külső széleken 

 mint apró sósforrások lépnek ismét ki a külszinre. Minthogy azonban 

 a sótesten ilyen módon keresztül folyó víz szüntelenül nagy mennyiségű 



