A NAPTÓL FÖLMELEGEDŐ SZOVÁTAI KONYHASÓS TAVAK. 311 



sót távolít el a tömeg belsejéből, joggal föltehető, hogy előbb-utóbb 

 nagyobb üregek és sósvízzel telt barlangok is keletkeznek, melyek mind- 

 addig nagyobbodnak, míg végre a fölszin besüppedését okozzák. Ilyen 

 töbörszerű horpadásokat szemlélhetünk a Zoltán-tető Ny-i oldalán a 

 Zoltán-bánya helyén, továbbá a Magyarósi-tótól Ny-ra a Palackos legelőjén 

 stb. Ezek sósziklafalas 20- — 25 méter mély tölcsér alakú mélyedések, a 

 melyek alján az eső és a hó vize nyomtalanul eltűnik. Figyelmesebben 

 szemlélve a Sókőze topográfiáját, csakhamar észrevesszük, hogy a terü- 

 letén található tavak szükségképen szintén ehhez hasonló beomlásoknak 

 köszönhetik létrejöttöket. Maga a Medvetó is ilyenformán keletkezett, 

 még pedig nem is olyan nagyon régen. Mindössze 25 éve annak, 1 hogy 

 a Cseresnyés oldalából lefolyó édesvíz a Medvetó helyén létezett völgyön 

 végig folyt és a Zoltán-tető E-i tövében lévő Pálné bányája vagy gödre 

 nevű omlásos hegyoldal sószikláinak egyik üregében eltűnt. Mondják, 

 hogy abban az időben a Zoltán-tető D-i oldalán, vagyis a régi sósfürdő 

 telepével szemközt, az ottani sósziklák alól egy tömény sósforrás bu- 

 gyogott elő, a mi különben egészen valószínűnek is látszik. 



1879-ben történt azután, hogy a Pálné-gödre környéke beomlott, 

 miáltal egy tátongó tölcsér keletkezett, melynek falai tiszta kősóból 

 állottak. Ez a beomlás a kis csermely földalatti lefolyását eltorlaszolta, 

 sőt csatornáját sósagyaggal teljesen be is tömte, úgy, hogy egy bizonyos 

 idő múlva a kis patak vize a kaszálót elöntötte. Minthogy a hely katlan- 

 szerű volt, a víz mindinkább emelkedett, míg végre a Magyarósi-tó felé 

 fekvő alacsony nyergen át nem folyhatott. A tó közepes mélysége kb. 

 10 méter. Kezdetben a rét tulajdonosai és haszonélvezői eme termé- 

 szetes gát átvágásával akarták a víz alá került réteket ismét használ- 

 hatóvá tenni, de munkájuk minden kísérlet alkalmával kárbaveszett, 

 mert a szűk völgynyílás két oldaláról a föld, t. i. a sósagyag mindig 

 újból összefutott. A tó jelenlegi birtokosa Illyés Lajos ellenben felismer- 

 vén a sóstó rendkívüli balneologiai értókét, inkább arra törekedett, hogy 

 e gátat, mely a Medve tavat a mostani magasságáig felduzzasztja, teljes 

 épségben fönn is tartsa. Ezért veretett le a gát belső oldalán egy sor 

 hosszú bükkfa-hasábot, hogy ezáltal, ha csak primitív módon is, megvédje 

 a töltést, a netáni gátszakadás veszélyétől. 



Az előadottakból tisztán kivehető, hogy ez esetben duzzasztott tóval 

 van dolgunk. 



A szovátai forró sóstó (Medvetó) mélységére vonatkozólag eddigelé 

 csak bizonytalan adatok állottak rendelkezésünkre. Legmélyebb pont- 

 ját ugyanis túlbecsülték és Kalecsinszky Sándor is, hallomás szerint, 



1 Lengyel Béla, a szovátai Illyés- (Medve) tó Földt. Közi. 28. köt. Budapest, 

 1898. 229—234. lap. 



Földtani Közlöny. XXXVIII. köt. 1908. 22 



