316 D? SCHAFARZIK FERENC 



határozta meg. Ezeket az újabb eredményeket a régibb Kalecsinszky- 

 félékkel alább egy táblázatban állítottam össze, a miből azután kitűnik, 

 hogy 1904. augusztus 9-én 1. az egész nyáron át tartott fürdőzés követ- 

 keztében a fölső édesvízréteg nagy mértékben összekeveredett, 1 2. hogy 

 a maximális hőfok tetemesen kisebb és lejebb fekvő volt és 3. hogy a 

 tófenék temperaturája és sótartalma Kalecsinszky vizsgálatai óta meg- 

 növekedett. 



Legfontosabb e kimutatásban a két utóbbi körülmény, mivel ez a 

 tó mélyében zavartalanul alakulhatott ki és csaknem biztosra vehetjük, 

 hogy ebben a tekintetben a növekedés tendentiája a jövőben is meglesz. 

 A legmelegebb réteg temperatura csökkenése és lejebbszállása pedig 

 részben a fürdőévad előhaladottságában is találhatja magyarázatát. 2 



Nézetem szerint még sokszor és különböző évszakokban kellene 

 megismételnünk az ilyen temperaturabeli és egyéb méréseket, mert 

 csak úgy fogjuk ennek az anyalug természetéhez közeledő sóstónak 

 összes fizikokémiai tulajdonságait teljesen kitapasztalhatni. 



Ha a Medve-tó eme, ezidőszerint páratlan tulajdonsá- 

 gát balneologiai szempontból fönn akarjuk tartani, akkor 

 az édesvízi források szolgáltatta vízelboríttatást a jövő- 

 ben is változatlanul fönn kell tartanunk. 



Végül hátra volna még a régi fürdő fölött az u. n. szakadék olda- 

 lában a 461 — 2 méter magasságban fakadó sósgéráknak a megvizsgálása. 

 Ezeknek sűrűsége 1*2 körüli és a bennök feloldott NaCl mennyisége 

 egészen 314 grammig növekszik literjében. E mellett e források hidegek, 

 t. i. 7*9 C-fokúak, a mi valószínűleg a hely évi középhőmérsékletének 

 felel meg. Ebből az következik, hogy e sós források nem fakadnak nagyobb, 

 mint legföljebb 19 — 25 méter mélységből. 



.1 Fürdó'terület lefolyó vizeinek sótartalma 1904. május végén. 

 Ez adatok megállapítása olyanformán történt, hogy 1904. május hó végén 

 az illető pontokon tiszta üvegbe vizet merítettem, melyet azután a m. 

 kir. földtani intézet chemiai laboratóriumában dr. Emszt Kálmán vegyész 

 úr chlor-tartalmára vizsgált meg._ Habár Lengyel Béla és dr. Emszt 



1 Tekintetbe veendő még az a körülmény is, hogy 1904. nyarán a Arany- 

 bányapatak vízét az akkoriban folyamatban volt nagyobb építkezésekhez elvezették, 

 s hogy ennélfogva hónapokon át csakis a Kőristoplica felől érkezett egy kevés 

 édesvíz a tó felületére. 



- Ezt látszik bizonyítani dr. Hankó Vilmos úr 1905-ben, július 23-án végzett 

 néhány temperálnia mérése is, melyek szives közlése szerint következők: 



0-50 mtr mélységben .... .„ 29-2° C 



1*00 « « ______ 38-2° C 



1-32 « i „_ _ . 47-2° ü 



200 « • _ .„ _ 50-0° C 



