A MARGITSZIGETI ARTÉZI- KÚT VIZÉNEK HŐMÉRSÉKLETI VISZONYAIRÓL. 3o9 



között változott, de ez ingadozás éveken át eléggé szabályszerűen ál- 

 landó volt. 



Összehasonlításul az artézi-víz hőmérsékletére vonatkozó régi ada- 

 tokat is összegyűjtöttem. 



Zsigmondy V. 1807-ben a víz kitörésekor 43*8 C fokot mért. 1 



Dr. Than Károly 1868 október 30-án 43*22 C, 1869. szeptember 

 1-én 43 - 33 C fokúnak találta. 2 



Zsigmondy 1868 — 78-ig az artézi-vizet többször megmérte és azt 

 irja, hogy «a kútból hatalmas erővel kiömlő víz tiszta, színtelen s hőfoka 

 11 év óta állandóan +43*8 C fok» p. 13. 



1878— 1898-ig hiteles hőmóréseket nem találtam. 



Ha e régi mérési adatokból csupán a kisebb THÁN-féle értékeket, 

 melyek századfokos hiteles és controllált hőmérővel mérettek, vesszük 

 kiindulásul és tíz évi méréseim átlagával (42 "6° C) hasonlítjuk össze, 

 azt látjuk, az artézi-víz mai hőmérséklete középértékben 0-7 C fölint 

 alacsonyabb, mint az az első 11 évben volt, a mi mindenesetre föltűnő 

 eredmény. 



Kérdés, mi lehet az oka e hőmérsékletcsökkenésnek? 

 Hypothezisek fölállítását mellőzni akarom, hanem inkább kutassuk azt, 

 vájjon 1878 — 1898-ig vagyis abban az időszakban, a melyben mérési 

 adataink hiányzanak, nem történtek-e a thermák közelében olyan na- 

 gyobb változások, melyek a hőcsökkenéssel összefüggésben lehetnek. 



Ezeket megelőzőleg csupán rövidesen föl akarom említeni, hogy 

 már régebben ki van mutatva, hogy a Budapest területén fekvő összes 

 hévvizek eredete egymással szoros összefüggésben van, hogy valamennyi 

 hévvíz közös földalatti víztartóból tápláltatik. 



A városligeti artézi-víz, mely 970*5 m. mélységből, a dolomitból 

 tör elő, 73*88 C hőfokú, míg a Sáros-, Rudas-, Rácz-, Király-, Lukács- 

 és Császárfürdők, a margitszigeti stb. hévvizek az elsőnél már alacso- 

 nyabb hőfokúak, a szerint a mint a therma a természetes repedéseken 

 át a fölszínre jutva, útközben több vagy kevesebb hidegvízzel keveredett. 



Zsigmondy csupán a margitszigeti kút fúrásánál 118 m. mélységig 

 négyféle víztartót mutatott ki. 



A nagy vízbőségű hévforrásoknál az útmentén érintkező kőzet 

 évtizedeken, évszázadokon vagy évezredeken át olyan hőmérsékletűre 

 melegedett föl, a milyen az áthaladó víz hőfoka, ezért nagy hibát nem 

 követünk el, ha az úgyis rosszabb hővezető talaj hőelvezetésétől és az 

 ebből származó hőveszteségtől eltekintünk. 



1 Zsigmondy Vilmos. A városligeti a^tézi-kút Budapesten, 1878. p. 13. 

 - Than Károly. A margitszigeti hévforrás vegyi elemzése. M. Tud. Akad. 

 értekezések a term. tud. köréből. 1875. 



