346 TIMKÓ IMRE 



Ez a munka a geológiai kutatásnak egy új irányát jelölte ki hazánk- 

 ban ; azt az irányt, mely geológiai alapra támaszkodva a hazai termő- 

 föld vizsgálatát természettudományi alapon, annak eszközeivel óhajtja 

 búvárkodása tárgyává tenni, azaz, a fizikát, kémiát segítőül véve bevilá- 

 gítani a talajok legrejtettebb szerkezeti viszonyaiba s a tudományos 

 eszközökkel végzett buvárlati eredményeket a gyakorlati mezőgazdaság 

 számára értékesíteni. így vetette meg fönt idézett munkájával Szabó 

 József már a múlt század közepén, tehát most éppen 50 éve a tudo- 

 mányos talajismeret alapját hazánkban. Hervadhatlan érdemei sorába 

 iktassuk belé ezúttal tehát azt is, hogy a hazai agrogeologia őt vallja 

 első mesterének s hogy ezirányu úttörő munkásságával nemcsak tanít- 

 ványaiban, a természettudományok hivatásos művelőiben, hanem a 

 magyar gazda lelkében is emléket állított nevének. 



Munkájában Szabó József a Berettyó, Körös-Maros közötti síkság 

 tetemes részét ismerteti talajtanilag s azon G-féle talaj fajtát állapít meg, 

 ú. m. jó fekete földet, székes, turfás vagy korhany talajt, homokot, 

 kötött agyagot és végül iszap-talajt. 



Ehhez a nagy területhez északkelet felől csatlakozó sárréti láp- 

 vidéket óhajtom ezúttal a talaj ismeret mai állásának megfelelően ismer- 

 tetni ama megfigyeléseim alapján, melyeket a közelmúltban itt — mél- 

 tóságos Semsey Andor úr áldozatkészségéből — Ecsedi lápi részletes 

 láptanulmányomhoz egy rövid kirándulás keretében eszközöltem. 



Nagy Magyar Alföldünk egykori mocsaras területei közül a közel- 

 múltban még a legtekintélyesebbek egyike a körülbelül 30 mfd 2 kiter- 

 jedésű Berettyó és Sebeskörös Sárrétje volt. Ez a hatalmas lápterület 

 egyrészt a Tisza, másrészt a Hortobágy, Berettyó és Körös folyók sza- 

 bályozása, nemkülönben a belvizek rendezésével teljesen szárazzá lett. 



A Nyírség déli és délnyugati széléhez csatlakozó e mocsárvidék 

 három lápmedencére oszlik. Ezek középpontjában Füzesgyarmat fekszik. 

 Az egyik medence a Berettyónak szeghalom-bakonszegi szakaszától 

 délkeletre terül el Csökmő, Vésztő, Ugra, Kornádi községek között. 

 Ez a Sebeskörös Sárrétje. A Berettyó említett szakaszától északnyugatra 

 találjuk a másik két medencét, az ú. n. Berettyó- Sárrétet, és a Füzes- 

 gyarmat— Turkeve közötti t, melyeket azután a Füzesgyarmat — Bucsán 

 át húzódó kisebb magaslat választ el egymástól. Kisebb mocsaras terü- 

 letek nagy számmal csatlakoznak az említett lápmedencékhez, melyek 

 közül legösszefüggőbb terület a Püspökladány — Karcag — Kisújszállás 

 közötti Hortobágy mocsaras vidék. Ezt a Berettyó Sárrétjétől az Udvari, 

 Szerep és Bucsa puszta közötti hát választja el. 



Ha vizsgálat tárgyává akarjuk tenni az egyes lápmedencék kelet- 

 kezési körülményeit, akkor vissza kell térnünk a szabályozás előtti 

 időkbe, mikor is e vidék vízrajzi viszonyai egészen másképen alakultak, 



