ADATOK HAZAI SÍKLÁPJAINK AGROGEOLOGIÁJÁHOZ. 349 



A Sárrét síklapjaink ama fajtájához tartozik, melyeket mint folyók 

 menti lápmedencéket ismerünk. Valamint a szomszédos Ecsedi láp a 

 Krasznának csekély lejtése következtében előidézett vízgyűjtője volt, 

 úgy a Berettyó Bakonszegnél enyészett el a Nagysárrétbe, a Sebes- 

 körös pedig Szakálnál futott bele Sárrétjébe. Az így szétterülő tespedő 

 vízben megindult a lápképződés. A régi folyó-hordalékokon a mocsár 

 fenekét agyagtakaró borította el, mely fölé a dús mocsári vegetáció 

 évről-évre tőzeget halmozott föl. Ezek alluvialis hatások következményei. 



Geológiai szerkezetébe e vidéknek a környéki artézi kutak enged- 

 nek mélyebb betekintést. Ezek közül pl. a püspökladányi kutak geológiai 

 szelvényét T. Bóth Lajos és Halaváts Gyula főgeologusok dolgozták föl. 

 Sajnos, hogy magában a lápmedencében, továbbá annak peremén furott 

 több mélyebb artézi kút szelvénye anyag hiján nem ismeretes, mindössze 

 annyit sikerült megtudnom, hogy Béti-pusztán Nagybajom, Darvas, Kábé 

 községekben több artézi kút van, melyek 400 m körüli mélységből 

 meleg fölszökő vizet adnak. A püspökladányi mélyebb artézi kút szel- 

 vénye a következő: Alluvialis sárga, majd kék agyag 15 m-ig, diluvialis 

 kék agyag vékony quarcbomok-rétegekkel váltakozva 160 m-ig; neogen 

 (levantei) rétegek, melyek kékes quarchomok, kékes agyag és csillámos 

 homokból állanak, 276*90 m-ig Ez utóbbi rétegöszletből kikerült szerves 

 maradványok a fölső levantei rétegekre vallanak. 



A Nagyalföld homokszigetei közül, mint említem, a Nyírség áll 

 lápunkkal legszorosabb kapcsolatban, még pedig e dombságnak délnyugat 

 felé eső alacsonyabb színtájával, mely a Nyírséget fölépítő homoknak 

 mintegy külső övét alkotja. Ez a terület a homok és a jelenlegi folyó- 

 öntésterületek közötti lösz-zona. 



Kelet felől a Körösök közötti löszfoltok, délről pedig a Körös — 

 Tisza — Maros közötti lösztábla illeszkedik be ez övbe. 



E lösztáblákon belül, mint legmélyebbre sülyedt terület foglal 

 helyet Sárrétünk, melybe a Berettyó és Sebeskörös vize rekedt meg és 

 terült szét. Alapját, mint az artézi kutak geológiai szelvénye mutatja, 

 kizárólag vízi üledék teszi. Még pedig a legalsó tagot tevő, a tetemes 

 vastagságú levantei rétegöszleten, mely Alföldünk egészséges ivóvizének 

 hordozója, csaknem 150 m vastagságú diluvialis takaró fekszik. Ez a 

 takaró javarészben kék agyag, tehát állóvízi üledék. Ezt azonban 

 vékony quarchomok rétegek tarkítják, a mi a mellett bizonyít, hogy 

 elevenebb vízjárás is nyomult be időnkint az állóvízzel borított medencébe, 

 mely homokhordalékát az egymásra következő agyagrétegekbe iktatta. 

 Erre a diluvialis vastag agyagrétegre sárga iszapos homokréteg követ- 

 kezik, mely a Berettyó és Körös régibb hordaléka. Ebből a felső dilu- 

 vialis rétegöszletből került ki Sárrétünk közvetlen közeléből, Berettyó- 

 újfaluról Equus caballus, L. 2 felső zápfoga; Körösladányról pedig 



