ADATOK HAZAI SÍKLÁPJAINK AGROGEOLOGIÁJÁHOZ. 351 



hosszban ; a Szabadfok-csatorna pedig 5 km hosszban. A Körös-csatorna 

 balpartján a Sebeskörös holt medre 32 km hosszban ; a Cigányfok- 

 csatorna pedig 247a km-en át ugyancsak mindvégig kotus-területen 

 húzódik. 



A Berettyó Sárrétjén összefüggő kotus- terület a Szerep, Nagybajom, 

 Nagyrábé, Torda, Bakonszeg, Zsáka, Füzesgyarmat községek között lévő 

 lápmedence. Füzesgyarmat és Akasztóhalom között a Jány-érmenti hát 

 két medencére tagolja ennak hatalmasan kiszélesedő nyugati részét. 



A láp mai kotus-területének egyes fejlődési fázisai voltak a vízi- 

 növényláp ; melyet a náderdő követett, majd nádrét; végül a rétláp. 

 E processzust a láprét fejezte be a Sárrét teljes kiszárításával. 



Tőzegképző ezek közül a náderdő, nádrét és rétláp stádium volt, 

 mely perióduson belül ingovány a lápok gyűjtőneve. 



A Sárrét föntemlített csatornáinak falán nem egy helyén szerez- 

 hetünk bepillantást lápunk felépítése és talajszerkezeti viszonyaiba. 

 Az 5—6 m mélységű csatornák falán legalul kék agyag foglal helyet. 

 Ennek alján néhány mélyebb kút szelvénye még sárga agyagot és ugyan- 

 csak sárga iszapos homokot tárt föl. A kék agyag a tőzegképződést köz- 

 vetlenül megelőző mocsári üledék, az alatta levő sárga agyag és iszapos 

 sárga homok a környező löszterület bemosott anyaga, a hulló porral 

 keveredve. 



Ez a sárga színű, hol agyagos, majd iszapos, végül homokos talaj- 

 öszletcomplexus genezise úgy magyarázható, hogy a mint az Alföldünk 

 hatalmas homokhátjait övező lösztáblák e hátak homokjaiból eeolikus 

 hatások útján származtak, úgy e síkság legmélyebb depresszióiban föl- 

 lépő sárga színű talajöszlet e szél hatásoknak víziüledékekkel való combi- 

 natiójából származott. A homokhátak között levő lassú vízfolyások ugyanis 

 a löszterületre nyílnak. Oda és onnan ugyancsak finom hordalékot- szál- 

 lítanak a lösztáblák alatt levő alluvialis területekre, hol elég tekintélyes 

 szélesség és vastagságban raktározódtak föl. A mai szikes hátakon és a 

 lápmedence közvetlen peremén ez az ú. n. másodlagos lösz az uralkodó 

 altalaj féleség. 



Magában a lápmedencében tehát egykor állandóan vízzel borított 

 területen az állóvíz jellegzetes kék agyag és iszapos agyag üledék telepszik 

 a fenti képződményre. 



A kék agyag fölött következő tőzegréteg erősen iszapos. Ez a réteg 

 a láp lecsapolása és kiszárításával kapcsolatosan a legnagyobb mérvben 

 megfogyatkozott. 



A fölötte levő összefüggőbb tőzegrétegre, továbbá ennek legfelsőbb 

 földes korhadó fölületére leeső csapadékvizek, valamint a szivárgó vizek 

 is ebben a rétegben raktározódtak föl. Hosszabb esőzés, gyorsabb hó- 

 olvadás nyomán a medencében ok víz gyűlt össze, mely a medence 



