352 TIMKÓ IMHE 



fenekének agyagján megrekedt és a fölötte levő tözegréteget fölemelte. 

 Ez az ú. n. ingóláp állapot. 



Hogy akár az Ecsedi lápon, akár itt egyesek oly vastag tözegréteget 

 mértek, annak oka abban rejlik, hogy az összefüggő tőzegréteghez számí- 

 tották annak ebben az összegyűlt talajvízben lebegő részét is a fenéken 

 levő iszapos tőzeggel együtt. A Sárréten a tőzeg alatt levő víztartó- 

 réteget teljesen lecsapolták a mélyen vezetett belvízcsatornákkal úgy, 

 hogy a talajvíz állása ott, hol a belvízrendezés előtt rövid nádszállal 

 elérhető volt ma 8—12 m mélyre sülyedt az. A talajvíz ma az altalaj- 

 ban levő kék, majd sárga agyag után következő homokban kering. Kivételt 

 ez alól a Berettyó Sárrétjén a 83 — 84 m magasság közé eső területek, 

 a Sebeskörös Sárrétjén a 85 — 86 m tengerszínfeletti magasságban levő 

 mélyedmények tesznek, melyekben — mint legmélyebb depressziós terü- 

 leteken, a talajvíz még a kotu alatt van. 



Sárrétünk uralkodó talaj félesége tehát mint láttuk, a tőzeg, vagy 

 a mint e vidéken nevezik, a kotu-taloj. Kajta javarészben mezőgazdál- 

 kodást űznek. Hazánk síklápjai közül úgy a Sárrét, mint az Ecsedi láp 

 tőzegének ipari kiaknázására ugyanis nem igen gondoltak. De nem is 

 volna mondható valami gazdaságosnak itt a tőzeg ilynemű értékesítése. 

 Az 1860-as években mért 8 — 10 lábnyi vastagságú tőzegréteg ugyanis 

 számos fúrásom alapján átlagban nem bizonyult 30 — 40 cm-nél vasta- 

 gabbnak. 1—1 Va m vastagságú tőzeget csak elvétve, nagyon kis terü- 

 leten találtam. Felülete erősen földes a legtöbb helyen, alsó része pedig 

 többé-kevésbbé iszapos. Anyagára nézve csaknem kizárólag nádból áll, 

 melynek rostjai csomósán (ú. n. böndő) találhatók a még ép tőzegréteg- 

 ben. Ezt a körülményt egész természetesnek fogjuk találni, ha elgon- 

 doljuk, hogy ez a tőzeg lápunk náderdő- és nádrét-stádiumának marad- 

 ványa, melyhez mindössze a rél láp- stádiumban fellépő sásfajok nyomán 

 keletkezett zsombékosból eredő tőzeg járult. Ez az egész tőzeganyag 

 csekély vízfölszívó és földes volta miatt ipari célokra (tüzelő, alom stb.) 

 gyönge minőségű. 



A lecsapolás nyomán a tőzeg fölső rétege erősebb korhadásnak 

 indult s míg alján elegendő vízzel rendelkezett, legelő és rét gyanánt 

 kiválóan hasznosítható volt. 



A talajvíznek mélyre való sülyesztésével - — a belvízrendezés kap- 

 csán - - a tőzeg veszedelmesen kiszáradt. Ennek eredménye első sorban 

 a tőzeg rohamos pusztulása. A szárazsággal vele járó rohamosabb koi- 

 hadás nyomán a szél viszi el jókora hányadát a ma mezőgazdasági 

 célokra használt föllazított tőzegnek. Víz hiányában rétnek nem alkalmas, 

 legelőül silány. E gyors átalakulásban lévő talaj féleségen a mezőgazdál- 

 kodásnak egész más forma szerint kell menni, mint a megállapodott 

 talaj féleségeken, mert itt, hogy a késő tavaszi és kora őszi fagyoktól 



