354 TIMKÓ IMRE 



ezzel kapcsolatban fizikai és kémiai elváltozásaiknak minden fázisába. 

 Mert nem is lehet közömbös reánk nézve, hogy hazánk éléskamrájának, 

 az Alföldnek talajviszonyai hogyan alakultak, miféle változásoknak vannak 

 alávetve s jövedelmező hihasználásuk milyen vezető elvek szerint tör- 

 ténjék, így válik a tudományos talajismereti búvárkodásnak egy kérdése 

 hatalmas közgazdasági tényezővé. 



Tapasztalati tény, hogy nedves éghajlat alatt, állandóan vízborította 

 területeken az abban élő növényi vegetáció elhalásával tőzeg képződik. 

 Aszályos klima mellett a vízállásos helyek időnként kiszáradnak. Ez az 

 utóbbi körülmény a növényi részeknek elkorhadását eredményezi az 

 eltőzegesedés helyett. Az elkorhadás folyamatával a szerves részek elégése 

 után a hamualkatrészek a talajban maradnak és növelik annak sótar- 

 talmát. Az elhalt növényi részek bomlásuk közben az Alföldünkön állan- 

 dóan hulló porral keverednek. A nedves időszak beálltával e növényi 

 anyagok bomlása kevés oxygén hozzájárulása mellett megy végbe. Ennek 

 eredménye szerves savak keletkezése, míg a növényi cellulose bomlás 

 közben elszenesedik. A szerves savak megtámadják a talaj könnyebben 

 málló ásványszemeit s e folyamat nyomán a kovasavas ásványokból agyag 

 lesz, a szénsavas mész- és magnezia-összetételü ásványok föloldódnak a 

 savas vízben s azzal a talajon átszüremkedve eltávoznak. Ezek alatt a 

 hatások alatt kialakuló talaj fekete színű, rendkívül agyagos (20 — 30% 

 agyag), humuszt bőven tartalmazó, teljesen mészmentes. 



Minthogy nálunk rétterületeknek a típusos talaja ez, talajismereti 

 irodalmunkba Teeitz rétiagyag néven vezette be e képződményt, mely 

 azonos az oroszországi kövér tsernoziom talaj féleséggel. 



Valamikor a Berettyó és Sebeskörös egész árterületének javarésze 

 rétiagyag (tsernoziom) lehetett, kivéve az említettem kotus és a folyó- 

 vizek menti parti dünés és öntésterületeket. 



Hogy Alföldünk legkiválóbb termőtalaja ez, az kétséget nem szenved. 

 A réti agyag, a sós vagy székes talaj alakulási folyamatának első szaka. 

 Idővel, t. i. az állandó mívelés alatt levő fekete földön, ha egy-egy hantot 

 föltörünk, fehér kivirágzást észlelünk. Talajunk átalakulása újabb stá- 

 dium felé tart ezzel. 



A terület ugyanis a mezőgazdasági mívelés alatt áll. mely körül- 

 mény az árvíztől való mentesítését föltételezte, a csapadék pedig kevés 

 és eloszlása egyenlőtlen, az egykor fölraktározott humusz a szárazság 

 hatása alatt gyorsan bomlik, oxidálódik, a növénytermeléssel pedig roha- 

 mosan fogy. De e bajjal karöltve jár még az a körülmény is, hogy a 

 tulaj fölső rétegeiben a helytelen kilugzás következtében a talajt alkotó 

 anyok elmállásakor és a vegetáció maradványainak elbomlásakor ke- 

 letkező új vegyületek, az alkáli áknak és földfémeknek egyszerű sói, fel- 

 iporodnak. E fekete földek sótartalmának elemzése arra az eredményre 



