ADATOK MAGYARORSZÁG PLIOCÉN OSTRACODÁINAK ISMERETÉHEZ. 543 



Felülről nézve a kagylók tojásdadak, legszélesebbek középtájt. 

 A két csúcs hegyben végződik; az oldalvonalak egyenletes, tompa ívet 

 írnak le (VIII. t. 12. á.). A kagyló felülete szemölcsszerű terecskékkel 

 sűrűn behintett, melyek között a terecskéknél kisebb, hólyagszerű ki- 

 emelkedések vannak egymástól távol (VIII. t. 14. á.). 



A záróizmok benvomatainak száma 4, melyek a test mellső har- 

 madában helyezkednek el egy sorban, kissé ferdén a hossztengelyre 

 Ezek előtt a két mandibularis izom benyomata is megvan (VIII. t. 14. a.). 



Lelethelye: Sopron (Darufalva), Budapest-Kőbánya, Peremarton. 

 Elég gyakori. 



2. Loxoconcha Koclii n. sp. 



[IX. t. 5.-9. ábra.] 



Hossza: 0'56 mm, átmérője: ü'32 mm, magassága: 0-31 mm. 

 Oldalról nézve a kagylók nagyon hasonlítanak a Cythereis Mül- 

 /m-hez, csak annyiban térnek el attól, hogy ezek valamivel zömökeb- 

 bek (IX. t. 5., 6. á.). A mellső kagylószegély tompa íveltségű, mind a 

 hát-, mind a hasoldali kagylószegélybe észrevétlenül megy át ; vékony 

 pereme van, melyen belül széles övű (IX. t. 8. á.). A belső peremlemez 

 elég széles övű. A hátoldali kagylószegély igen gyengén oblozott, alig 

 észrevehetően megy át a két csúcsszegélybe ; öve széles, alsó es felső 

 harmadában van a zárókészülék, mely áll a jobbkagylón egy-egy fogacs- 

 kából, melyek beleillenek a balkagylónak megfelelő mélyedéseibe. A há- 

 tulsó kaoylószegély tompán kerekített, a hátoldali kagylószegely fele 

 rövid lankás lejtővel halad, a hasoldali kagylószegélylyel pedig tompa 

 ívben egyesül; szerkezete olyan, mint a mellső kagylószegélyé, azonban 

 annál jóval keskenyebb. A hasoldali kagylószegély gyengén oblozott, 

 olvan szerkezetű, mint a csúcsszegélyek; mellső harmadában elkeske- 

 nyedik, s az erősen behajló kagylószél eltakarja, mellső harmadában 

 pedig szélesen kiemelkedő taréjkát alkot. 



Fölülről nézve a kagylónak nagyon érdekes formája van; nagy- 

 iában ékhez hasonlít, mely legszélesebb alsó harmadában; hátsó csúcsa 

 tompán, a mellső hegyesen kerekített (IX. t. 7. á.). Oldalvonala nem 

 egyenletes, rajta dudorok emelkednek, melyek közül különösen három 

 tűnik föl: ezek közül legnagyobb az alsó, a mellső egészen ellankasodik, 

 mí . a középső jól föltűnő halmot alkot. Kisebb halmok és dudorok is 

 emelkednek a kagyló felületén, melyek annak sajátságos s érdekes kül- 

 sőt kölcsönöznek. Ezenkívül a kagylón hosszirányban végig vonuló sove- 

 nvek láthatók, melyek a kagyló falazatát díszítő hálózattól erednek 



A kagyló falazata meglehetős vastag, áttetsző. A felület többe- 

 kevésbé hatszögű terecskékkel borított, melyeknek körvonalai nem emel- 



