564 MÉHES GYULA 



A mellső kagylószegély (IX. t. 4. á.) nagyon szóles övű, finom cuti- 

 cula pereme van, közepén egy gyenge csík vonul végig ; egymástól 

 nagyon távol álló likacscsatornái vannak, melyek széles alappal erednek, 

 alsó' harmadukban egy kissé kiduzzadnak, s vékony hegyben végződnek. 

 A belső peremlemez keskenyebb, mint a kagylószegély, külső széléről 

 erednek a likacscsatornák. A hátoldali kagylószegély egyenes lefutású, 

 mindkét csúcsszegéllyel jól föltűnő halomban egyesül, ez alatt van a 

 kagyló zárókészüléke, mely áll a bal kagyló hátsó szegélyén elhelyezett 

 kis mélyedésből (VIII. t. 16. á.), s a mellső szegélyen elhelyezett ellip- 

 szisalakú fogból, mely belé illik a jobb kagyló megfelelő mélyedésébe 

 (VIII. t. 15. á.), míg ugyanennek szögletes foga a bal kagyló megfelelő 

 mélyedésében foglal helyet. A mélyedések, illetve fogak közt a hát- 

 oldali kagylószegélyeken sövények, illetve barázdák húzódnak végig, 

 melyek a kagylóknak szorosabb egymáshoz való erősítésére szolgálnak. 

 A hátulsó kagylószegély fölső felében gyengén öblös, innen kezdve 

 erősen kihajló ívet ír le, majd ferde gyenge ívvel lejtősödik a hasoldali 

 kagylószegély felé, mellyel alig föltűnő lapos halomban egyesül. Szer- 

 kezetére nézve megegyezik a mellső kagylószegéllyel, azonban öve jóval 

 keskenyebb, likacscsatornái igen gyéren állanak, s belső peremlemeze 

 egészen eltűnik (VIII. t. 17. á.). A hasoldali kagylószegély igen cseké- 

 lyen öblözött, széles övű, hátsó harmadában likacscsatornás, széles 

 cuticula pereme van, mely mellső harmadában egészen eltakarja az 

 igazi kagylószegélyt, míg alsó részében vékony csík gyanánt kiséri azt 

 (IX. t. ± á.). 



Fölülről nézve a kagylók többé-kevésbé orsó formájúak, melyek 

 mellső és hátsó harmadukban egyforma szélesek. A hátsó csúcs vala- 

 mivel tompább, mint a mellső. A két oldalvonal középen öblözött, 

 mellső és hátulsó harmadában pedig gyenge ívvel halad a csúcsok felé. 

 A választóvonal egyenes (IX. t. 3. á.). 



A kagyló falazata finom, átlátszó, merev ; felülete egymástól távol 

 álló szemölcsszerű kiemelkedésekkel behintett, némelyiknek a felületén 

 pedig nagyon finom kis sövények vonulnak végig, melyek sokszögű 

 terecskéket zárnak be, úgy hogy a fölület ennek következtében saját- 

 Bágos hálózatos szerkezetűvé lesz (IX. t. 18. á.). 



Példányaim koptatottak lévén, mindössze csak egy izombenyomatot 

 észleltem, még pedig a bal kagyló mellső hasoldali szegélye alatt. 



Lelethelye: Sopron (Szőlők melletti út), Darufalva: igen ritka. 



A most ismertetett állat úgy oldalról, mint fölülről nézve hasonlít 

 ;i líiíADYtöl Cytherura Sarui/" 1 néven leírt fajhoz, azzal azonban nem 



1 '.. Bt. Bbadt: A Monograph of the líecent British Ostrakoda. London, 

 L868. 442. p., XXXII. t., 56—59. ú. 



