666 D5 VITÁLIS ISTVÁN 



a víz kiédesedése, 1 Lörenthey Imre dr. azonban már egyenesen azt 

 állítja, hogy a Congeria rhomboideá-s szintbe tartozó zsíros, bitumenes 

 fekete agyag vagy szenes réteg van a tihanyi .Fehérpart felső részében. 2 



Halaváts GvuLÁnak, de különösen Lörenthey Imre dr.-nak e 

 kijelentéseiből világosan kitetszik, hogy a tihanyi Fehérpart az a klasz- 

 szikus hely, a hol az ú. n. Congeria rhomboidea-szint közvetetlenül tele- 

 pül a Congeria triangularis és a Congeria balatonica tömeges föllépésé- 

 vel jellemzett szintre. 



Az ú. n. Congeria rhomboideá-s szint sztratigrafiai helyzetének pon- 

 tos megállapítása azért érdekelt közelebbről, mert a balatonmelléki 

 bazalterupciók kora kutatásaim szerint 3 egyrészt a Tihanyi félsziget 

 nyugati (Szarkádi) part oldalán, másrészt a zsidi Öreglázhegy nyugati olda- 

 lán fölfedezett feltárások alapján egyfelől a Congeria triangularis és 

 C. balatonica és másfelől az Unió Wetzleri tömeges föllépésével jel- 

 lemzett pliocénkorú rétegek lerakodási ideje közé esik, vagyis azzal a 

 rétegcsoporttal volna párhuzamba állítandó, melyet Halaváts Gyula ós 

 Lörenthey Imre dr. congeria rhomboideá-s szintnek nevez és melyet a két 

 szerző ugyancsak a Congeria triangularis és Congeria balatonica, illető- 

 leg az Unió Wetzleri tömeges fellépésével jellemzett rétegek közé helyez. 



Fontos felvilágosítást és nagy horderejű bizonyítékot vártam tehát 

 a Fehérpart részletes átkutatásától, a mit még kívánatosabbá tett az a 

 körülmény is, hogy az eddigi kutatók a nehezebb hozzáférhetés követ- 

 keztében a feltárásnak csakis az alsó részét vizsgálták meg részletesebben. 



Nekem a Fehérpartot egész magasságában, illetőleg vastagságában 

 sikerült átkutatnom úgy az északi, mint a déli oldal felől s kutatásaim- 

 ról, melyek az eddig ismert három kövületes réteg számát nyolcra emel- 

 ték s a Fehérpartot föld- és őslénytani tekintetben új világításban tün- 

 tetik föl, a következőkben számolhatok be. 



A Fehérpart alsó részét a Balatontó vízszintje fölött (aneroiddal 

 mérve) 25, vagyis a tenger szintje felett mintegy 130 méter magasságig 

 omlás takarja, igen sok jól megtartott kövülettel, melyek felülről, a le- 

 omlott rétegekből, kerültek ide. Itt gyűjtöttem többek közt egy olyan 

 Vivipara Sadleri Partsch sp. példányt is, melyen még a feketés színező- 

 dés is szépen látszik. 



A legalsó föltárt kövületes réteg (L) 20 — 40 cm vastag, laza, 

 helyenkint vasas, sárgásszürke színű homok. Ez a kövületes réteg a föl- 

 tárás tövének csak a közepétől dél felé kerül fölszínre a törmelék alól 



1 I. új. <;:,. i. 



2 I. m. német szövegű kiadás i20Ü. 1. 



:: Dr. Vitális István: A balatonmelléki bazaltos kőzetek kora. Kohlt. Közi, 

 XXXVII. k. Bpest, 1907. 156. 1. 



