678 D^ VITÁLIS ISTVÁN 



mely a föntiek szerint még mindég a Congeria triangularis és a Con- 

 geria balatonica tömeges föllépésével jellemzett rétegkomplexushoz tar- 

 tozónak bizonyult s így természetesen megdőlt az a fölötte fontosnak 

 tetsző állítás, hogy a tihanyi Fehérpart felső meredek falában a con- 

 geria-rhomboidea- szintbe tartozó zsiros, bitumenes vagy szenes réteg van. 



A Fehérpart föltárásának felső részéből leírt négy agyagos réteg, 

 a mint azt már Halaváts Gyula is helyesen írja, az elegyes víz kiéde- 

 sedésére vall, ámde ez még a belföldi pliocén-korú tó elegyes vizének 

 nem végleges kiédesedése, hanem csak egy édesebb vizű időszakasz, a 

 mely után újra túlsúlyra jut még egyszer, a bazalterupciókkal kapcso- 

 latosan, az elegyes víz s a VIII. réteg temérdek Congeria balatonica- 

 jával ebből rakódik le. 



Az elegyes víznek édesebb vizű időszakaszában természetesen a 

 fauna is módosul a megváltozott természeti viszonyoknak megfelelően, 

 a mit Halaváts Gyula és Lőrenthey Imre dr. is fölismert, de mind a 

 két szerző tévesen értelmezett, mert az az « uniós » réteg, melyet Halaváts 

 Gyula « felső határréteg »-nek tekintett a Congeria-rhomboideá-s szint felé, 

 ennek az édesebb vizű időszakasznak a kezdetét jelzi csupán, a Congeria 

 balaonica tömeges föllépésével jellemzett rétegkomplexuson belül; Lőren- 

 they Imre dr.-nak ugyanezen « uniós » réteggel kapcsolatosan tett ama kije- 

 lentése: «fölfelé haladva mindinkább szaporodnak azok az alakok, 

 melyek a felső congeria-rhomboidea jellemezte szintben lesznek ural- 

 kodóvá" szintén érvényét veszti, minthogy a Congeria triangularis és a 

 Congeria balatonica tömeges föllépésével jellemzett hatalmas rétegkom- 

 plexus felső részén belül észlelhető faunamódosulás a föntiek szerint 

 nem magasabb (t. i. az ú. n. congeria-rhomboidea-) szintre utal, hanem 

 csak facies-változásra : egy viszonylagos édesebb vizű időszakaszra a 

 pliocén-korszak azon elegyes vizű lerakódásain belül, melyet a Congeria 

 triangularis és C. balatonica tömeges föllépése jellemez. 



Arra már más alkalommal és más helyen reáutaltam, hogy a 

 Halaváts és Lőrenthey dr.-tól a balatonmelléki pliocénkorú üledékből 

 az ú. n. congeria-rhomboidea-szintbe osztott rétegek egy része szintén 

 csak ilyen faciese a balatonicás-szintnek, míg a másik része már 

 levantei korú. 



A VIII. kövületes réteggel csakhamar véget ér a föltárás a Fehér- 

 part északi oldalán, a délin ellenben, mely oldal felől szintén 

 egész az Akasztódomb tetejéig sikerült feljutnom, még mintegy 5 m 

 vastagságban folytatódik. Itt a negyedik agyagréteg jóval szélesebb, 

 fölötte a homokréteg azonban csak vékony lencse alakjában van meg, 

 melytől csillámos márga és márgás mészpala vezet át az Akasztó- 

 domb édesvízi kvarcitjához. 



Selmecbánya, 1908 május 2. 



