A GEOLÓGIA HALOTTAI 1908-BAN. (i93 



írt tanulmányai. Peront a francia tudományos akadémia 1900-ban levelező 

 tagjának, a Société Géologique de Francé pedig 1905-ben elnökének választotta 

 s eme előkelő tisztségében haláláig meg is maradt. PERONnak számos egyéb 

 tisztsége közül csak azt említjük meg, hogy a francia becsületrendnek lovagja 

 s 1890 óta Cornmandeur-ja volt. 



Prinzinger Henrik, salzburgi főbányatanácsos és salzkammerguti sóbánya- 

 nagy júl. hó 14 én 8G éves korában elhunyt. Prinzingeb fiatalabb korában szá- 

 mos geológiai tanulmányt írt Salzburg és Zell am See vidékéről. Az osztrák 

 geológusoknak, így LiPOLDnak, valamint BriTNERnek is igen sok triaszkövülo- 

 tet gyűjtött; ő fedezte föl a többek között a Halobia Lommelli fajt is a halli 

 sóhegységi en. PraNziNGERnek hazai bányászaink körében is sok ismerőse volt 

 még selmeczbányai hallgató korából. 



Reiss Vilmos, németországi titkos tanácsos, a hírneves vulkánkutató, 

 szeptember hó 29-én elhunyt. 



Eeiss Vilmos 1838 június hó 13-án Mannheimben született és Heidel- 

 bergben végezve iskoláit, különösen a geológiában iparkodott ösmereteit töké- 

 letesíteni. Már diákkorában nagy utakat tett meg ; a többek között a Kanári- 

 szigetekre is eljutott: 1861-ben írja első munkáját Patma diabázairól s 1864-ben 

 Heidelbergben már habilitálják is az egyetemen a geológiából. A Santorin 

 szigeti kitörés hírére 1866-ban Fritsch Károly és Stübel Alfonz geológusok- 

 kal együtt Görögország vulkánikus szigetjeire indul, a vulkanizmus tanulmá- 

 nyozása céljából. Innét visszatérve nagyszerű utazásra készülődik, és pedig 

 Délamerikába. 1868-ban indul el Stübel Alfonz társaságában a kilenc évig 

 tartó útra s bejárja Dél-Amerikát : az Andokat, Kolumbiát, Ekuadort, Perut 

 és Bolíviát, mindenütt geológiai, topográfjai és geodátai fölvételeket készítve. 

 Számos vulkánra felhatol, mindenhol figyelve és jegyezve a tüneményeket. De 

 nemcsak geognoziai vizsgálatokkal, hanem arkeológiai és etnográfiai kutatá- 

 sokkal is foglalkozik. A többek között felásatja Ancon sírmezőit is. Reiss és 

 Stübel 1877-ben kerülnek csak vissza Európába, a mikor is a fáradhatatlan 

 kutatók a tudományos eredmények feldolgozásához látnak. Munkáik közül 

 ime a nevezetesebbek: Reiss— Stübel : Reisen in Südamerika, Berlin, 

 1890; Das Totenfeld von Ancon, Berlin, 1880—1887; Reiss— Stübel— 

 Koppel und Uhle : Kultur und Industrie südamerikanischer Völker, Ber- 

 lin, 1889; Reiss: Ecuador, Berlin, 1901. Sajnos, sem Reiss, sem Stübel 

 nem fejezhették be teljesen a tudományos feldolgozást, mert a halál mind a 

 kettőt megakadályozta ebben. 



Reiss különben 1878 óta sokáig Berlinben tartózkodott, a hol a Ge- 

 sellschaft für Erdkunde őt több ízben elnökévé is választotta; 1892-ben 

 thüringiai birtokára vonult vissza s Könitzen dolgozott munkáin. A sorsnak 

 különös szeszélye, hogy a nagy utazó, a ki Délamerika zordon tájain száz- 

 szor nézett a halál szemébe és soha baj nem érte, a csendes német faluban : 

 Könitzen, egy eltévedt golyó áldozata lett Vadászat közben érte a szerencsét- 

 lenség, a mi csakhamar halálát okozta. Váratlan halála fájdalmasan érint 

 mindannyiunkat. 



Sorby Clif'ton Henrik, a mikroszkóp iumi petrológia atyja 1908 már- 



