A POLGÁRDI PLIOCÉN CSONTLELET. 55 
tett s a szelvényen d-vel jelölt kis dolina tájékán lehetett. Az üregbe került 
csontok súlyuknál fogva csakhamar megültek s ez lehet az oka annak, hogy a 
14. ábrán 3--tel jelölt ponttól lefelé az agyagban csontok már nem találhatók. 
Nehezebben oldható meg az a kérdés, hogy — miután a csontok ily- 
képpen másodlagos pliocén helyen vannak: honnan kerültek azok 
az üregekbe? A Somlyóhegy felülete oly kicsiny, hogy azon egész Hipparion- 
méneseket és Gazella-falkákat még abban az esetben sem igen feltételezhetünk, 
ha feltesszük, hogy a pliocénben a Somlyóhegy és a Szárhegy felülete a mai- 
nál egységesebb volt. Figyelembe kell vennünk azt is, hogy ezen a karsztos. 
üreges mészkőhalmon, mely a pliocén idejében kb. 65 méterrel emelkedett ki 
a polgárdi síkból, valami buja növénytenyészet soha sem lehett s így bajos 
elképzelni, hogy mi vonzott a Somlyóhegyre annyi és olyan különböző élet- 
viszonyokra valló állatot? En azt hiszem, hogy ez a fauna rendes viszonyok 
közt talán nem is tartózkodott állandóan a Somlyóhegy és Szárhegy magasla- 
tain, hanem csak bizonyos esetekben, mint pl. esetleges vízáradáskor, erdő- 
vagy nádégés alkalmával keresett ott menedéket. Ilyenkor az inség és a raga- 
dozók garázdálkodása temérdek állatot elpusztíthatott. Utóbbiról a csontok 
közt található megrágott és összeharapdált darabok! tanuskodnak. 
Hogy aztán az így elpusztult állatok csontjai az időszakos esőzések és külö- 
sen a szubtropikus éghajlat alatt gyakori felhőszakadások alkalmával tömege- 
sen kerülhettek — persze csakis mint aedisjecta membras, — a mészkő üre- 
geibe, az természetes. 
Távol áll tőlem, hogy ezt a magyarázatot minden tekintetben kielégítő- 
nek és végérvényesnek tartsam. Minthogy azonban ez a kérdés polgárdi ása- 
tásaim alatt és azóta is sokat foglalkoztatott, az én felfogásomat, mint . esz- 
mét, megörökítésre érdemesnek tartom. 
Másként áll a dolog az apró állatok csontmaradványainak a tömeges 
előfordulásával (1. 13. ábra 5.). Ezek, úgy településüket, mint jellegüket tekintve, 
rendkívül emlékeztetnek azokra a barlangi csontleletekre, amelyeket NEHRIwG ? 
és mások ragadozó madarak hulladékának tartanak. Az ilyen kiöklendezett 
csonthalmazok településénél jellemző, hogy azok fészkekben és nagy tömegben 
fordulnak elő s az apró csontok közt a zsákmányul ejtett madarak (különösen 
tyúkfélék) zúzógyomrából származó apró, fényes kvarckavicsok is vannak. 
Legutóbb Kapiéó OrrokáR barátommal a Bükkhegység két barlangjában gyűj- 
töttünk ilyen arágcsáló-rétegeks-ből apró csontokat, köztük igen sok fajdéit is 
s az apró, fényes kvarckavicsokat ott is megtaláltuk. Ugyanilyenek gyűjthetők 
a polgárdi — apró csontokat tartalmazó — agyag iszapolt maradékából is, 
ahol egy pusztai tyúkfélének a csontjait szintén megtaláltam. A mikrofauna 
elemei közt legközönségesebbek a kigyócsigolyák és a gyíkpikke- 
lyek, amelyek ezerszámra voltak gyűjthetők, továbbá pusztai nyulak, 
1 cOssements rongésv, CROIzET et JOBERT: Recherches sur les ossements 
fossiles du Puy-de-Dome. p. 90. V. pl. 1. 
2 A. NEHRING: Die kleineren Wirbeltiere vom Schweizersbild bei Schaff- 
hausen. Denkschr. d. Schweiz. Naturf. Gesellseh. Bd. XXXV. p. 42—43. 
