60 D: KORMOS TIVADAR 
Nem : Spalax, GÜLDENST. 
17. Spalax (Microspalax?) sp. A polgárdi rágcsáló rétegből egy kisebb 
Spalax-faj állkapocstöredéke és mintegy 30 laza foga került elő, melyeknek a 
tanulmányozását MÉHELY LaJos dr. úr, a földi kutyák klasszikus monografiá- 
jának a szerzője, volt szíves elvállalni. Sajnos, a vizsgálati anyag igen fogya- 
tékos és nem igen sokat igér. Pedig ez a Spalax a legrégibb képviselője nemé- 
nek, mezt a pliocénből igazi Spalax ezideig sehonnan sem ismeretes. Ilyen 
módon valószínű, hogy a polgárdi faj a legősibb valamennyi Spalax között, sőt 
talán épen az a közös pliocén ős, amelytől az összes negyedkori fajok származ- 
tathatók. Igen érdekes, hogy fogazatát tekintve, a NEHRrwa-től Palesztinából és 
Dél-Syriából leírt Spalax Ehrenbergi-hez igen közelállónak látszik. Ez annyi- 
ban nevezetes, mert MéÉnEnLy ezta fajt tartja a ma élő Spalax-fajok 
legősibb alakjának, illetőleg törzsfajának.! 
Nem: Hystrix, L. 
18. Hystrix cf. primigenia, WaGx. Tarajos sülfélék maradványai Magyar- 
országról ezideig nem ismeretesek. Polgárdiban hat zápfog és egy felső rágó- 
fog került elő, amelyeket nagy valószínűséggel ehhez a fajhoz sorozhatunk. 
Nem : Myolagus, HENSEL. 
19. Myolagus sp. Az apró pusztai nyulak (Ochotona, Lrszx) harmadkori 
őse szintén teljesen új jelenség a magyarországl pliocénben. Polgárdiban a leg- 
gyakoribb rágcsáló-állat, amelynek közel 50 állkapocstöredékét és több száz 
egyéb részét (egyes fogazat, astragalusokat, calcaneusokat, stb.) gyűjtöttem. 
Lehetséges, hogy új fajjal van dolgunk. 
Nem: Lepus, L. 
20. Lepus sp. Valódi nyulak a harmadkorban még igen ritkák. Pol- 
gárdiból két igen szép állkapocstöredék van előttem; az egyik baloldali alsó, 
négy foggal, a másik felső, három foggal. Ez a nyúl jóval kisebb annál, amelyet 
DEPÉRET Roussillonból Lepus sp. néven említ.? 
Nem: Dinotherium, KaAup. 
21. Dinotherium giganteum, Kaur. Ettől a fajtól mindössze egy szép 
moláris fog került elő a tavaszi ásatás alkalmával. Ez a fog a második színt- 
ben fordult el. 
MÉHELy L.: A földi kutyák fajai. Budapest, 1909. 49. 1. 
I. h. p. 59. pl. VILI. f. 36—37. 
a 
2 
