74 NEUBAUER KONSTANTIN 
lanságokat elkerüljék s részint, hogy a kisérletek magában a laboratoriumban 
legyenek elvégezhetők, FovovÉ és MicHEL-LÉwy, majd DoELTER s ennek tanít- 
ványai s utánuk mások is a LEcLERc-FouRourGwnox-féle gázfütéses kemencét 
használták. E kettős falu kemence chamotte-ból van készítve s méretei oly 
kicsinyek, hogy bármely vasállványra felszerelhető. Közönséges fuvólángot 
használva, körülbelül 15007 C. magas hőmérsékletet állíthatunk elő. Nagy 
előnye ezen kemencének az is, hogy kezelése egyszerű, olvadékunk kisérlet 
közben minden tisztátalanságtól védve van s a hőfok könnyen szabályozható 
vagy hosszabb időn át állandósítható. Az elektromos ellenállási kemence sok 
tekintetben felette áll a LECLERc-FouRgurawon-féle kályhának, de mivel állandó 
és tartós használat közben hamar tönkremegy, elálltam ennek használatától s 
én is a LECLERC-FOURGUIGNON-féle kemencét használtam kisérleteim folyamán. 
Az olvadékok készítésére használt anyagok a lehető legtisztábbak voltak s 
mérés előtt kiszáríttattak, illetve, ha lehetséges volt, ki is izzíttattak, hogy 
nedvességöket teljesen elveszítsék. Meg kell jegyeznem, hogy a hibák kikerülése 
céljából a K,O, CaO, MgO és FeO helyett a megfelelő karbonátokat használtam, 
melyek á hevítés következtében dissociáció folytán széndioxidjukat elvesztet- 
ték. A karbonát alakjában lemért oxidok mennyiségét természetesen mindig 
átszámítottam. A használt vegyszereknek az egyes olvadékoknak megfelelő 
mennyiségét egyszázad százaléknyi pontossággal lemérve s finom szitákon való 
sokszoros átszitálással a lehető legjobban összeelegyítve Rosr-féle tégelybe téve 
a LEcLERc-FoukourGwox-féle kemencében fokozatosan felhevítettem és meg- 
ömlesztettem, olyképen, hogy a keveréknek teljes összeolvadása körülbelül 
három óráig tartott. A keverék először összezsugorodott, majd az egyes sze- 
mek egymáshoz tapadtak s végre anélkül, hogy az átmenet élesen megfigyel- 
hető lett volna, egységes olvadékká olvadtak össze. Eközben azonban a készí- 
tendő olvadéknak megfelelő összetételű elegyet kis platinakanálkával folytonosan 
utánatöltöttem, úgy, hogy az olvasztás teljes befejezése után a tégely körül- 
belül kétharmad résznyire volt megtöltve. Az olvadékok a tégelyt általában nem 
támadták meg, az elkészített olvadék a tégelyből többnyire kivehető volt vagy 
csak egyes helyeken tapadt hozzá. 
Amidőn a szilikátolvadék teljesen meg volt már olvadva s egységes 
oldatot képezett, mintegy két órán át még megolvasztva tartottam s eközben 
platinarudacskával gyakorta felkevertem, egyrészt, hogy teljes egészében egyenlő 
összetételű olvadékot nyerjek s másrészt, hogy elősegítsem a nagyon viskosus 
olvadékból nehezen szabaduló buborékok távozását. Két óra letelte után az 
olvadékot a hőfok lassú csökkentése által huszonnégy órán keresztül lehütöt- 
tem, olyképen azonban, hogy a kihülés az olvadáspont közelében volt leglas- 
súbb, hogy ezáltal is elősegítsem a kristályok kiválását, vagyis hogy a túl- 
hűtést lehetőleg csökkentsem, míg a teljes megszilárdulás után időkimélés 
szempontjából már jóval gyorsabban hűtöttem. Az így előállított szilikátolva- 
dékokból mindenekelőtt vékonycsiszolatokat készítettem s ezeknek mikroszkópi 
vizsgálata alapján meghatároztam az olvadékból kivált vegyületeket. Ezen 
mikroszkópi vizsgálatok azonban azt mutatták, hogy az olvadékok készítésénél a 
lehűtés még mindig túlságosan gyorsan végeztetett s így a kivált kristályok igen 
