80 NEUBAUER KONSTANTIN 
A nyert üveg sötét zöldesbarnaszínű s kisebb szilánkjai átlátszók. Ás- 
ványkiválásnak benne nyoma sincsen. A lassú kihüléssel nyert kristályos 
olvadék teljesen porusmentes, szürkés-zöldes színű s a kristályos szerkezet 
szabad szemmel is észlelhető. Megolvadt állapotban annyira híg volt, hogy a 
tégelyből kiönteni is lehetett. Az összes olvadékok között ennek volt legkisebb 
viskozitása s úgy mint az eddigi olvadékok is, ez sem támadta meg a tégely 
anyagát. 
Az olvadékból készített vékonycsiszolatnak mikroszkópos vizsgálata több 
szempontból igen fontos eredményeket szolgáltatott. A leucit, :mely az összes 
eddigi olvadékokban mint először kiváló vegyület szerepelt, ezen olvadékban 
csak igen gyéren lép fel. Határozottan csak a diopszid minősítendő az először 
kiváló elegyrésznek. Kristályai, melyek elérik az 5 mm nagyságot is, képezik 
az olvadéknak legnagyobb részét, míg a leucit csak szórványosan s kisebb 
diopszidkristályok társaságában fordul elő. Az eutektikus elegyhez viszonyítva 
tehát ezen olvadékban már a diopszid van túlsúlyban s így ez képezi az elő- 
ször kiváló elegyrészt, míg a leucit a diopsziddal együtt mint eutektikus elegy 
vált ki. A képződött üvegnek aránylag nagy mennyisége az eutektikus elegy kis 
mennyiségével szemben azt mutatja, hogy az olvadék nem sokkal az eutektikus 
elegy kiválása után teljesen megmerevedett. Megállapítható ennélfogva, hogy 
a leucit és diopszid közötti eutektikum a 60:25 és a 70:15 arányok között 
van, mindenesetre sokkal közelebb az előbbihez, mint az utóbbihoz, mert az 
V. b) kisérletben csak a diopszid legnagyobb részének kiválása után kezdődött 
meg az eutektikus elegy kiválása, míg a IV. b) kisérletnél már a leucitnak 
aránylag sokkal kisebb mennyiségű kiválása után állt be az eutektikum. 
A diopszid egyrésze, úgy mint az előző kisérleteknél is, csak vázszerűen kép- 
ződött ki s üregei üveg által vannak kitöltve, másrésze azonban jól kifejlődött 
kristályokat képez. Feltünő és igen fontos jelenség, hogy ezen jól kifejlett 
diopszidkristályok kivétel nélkül zonális szerkezetűek. A kristályok belső magja 
színtelen vagy igen gyengén zöldes színű s ezt mindinkább sötétebb sárga 
gyűrűk veszik körül, melyeknek kioltási iránya is eltér a belső magnak kiol- 
tási irányától. Ezen jelenség, mely a természeses diopszidoknál s sok más 
szilikátnál is észlelhető, csak úgy magyarázható, hogy a kezdetben keletkező 
belső része a kristályoknak kevesebb vastartalommal bír, mint a külső övek, 
vagyis, hogy a kristályok növekedése közben folyton nagyobb vastartalmú 
rétegek rakódtak le. 
A diopszidok zonális szerkezetéből következtetést vonhatunk ezen olva- 
déknak aránylag csekély túltelítettségére.! A kiválás folyamán ugyanis változni 
fog az olvadék összetétele s ennek következtében folytonosan változik a kiváló 
vegyület is, ha elegykristályokat vizsgálunk, mint jelen esetben, ahol a diopzid 
komponenseit a Ca MgSi, 0, és CalFe si, 0, isomorph vegyületek képezik. 
A kiváló elegyrészek összetételének folytonos változása következtében zonális 
szerkezetű kristályok keletkeznek, de ez csak akkor lehetséges. ha a viskositás 
következtében fellépő túltelítés nem nagy. Ellenkező esetben ugyanis meg van 
1 J. H. L. Vosr: Tscherm. min.-petr. Mitt. XXIV. 483. 
