90 TÁRSULATI ÜGYEK. 
JENŐ, PÁLFY MóR dr., PANró DEzső, PAPP KÁRoLY dr., társulati elsőtitkár, PÁvAY- VAJNA 
FERENC dr., PINKERT EDE dr., PITTER TIVADAR, POLAK GASTON, ROZLOZSNIK.. PÁL, 
SCHAFARZIK . FERENC dr. társulati elnök, SCHRÉTER ZOLTÁN dr., SEIFERT KÁROLY, 
SIEGMETH KÁRoLY a Barlangkutató Bizottság elnöke, SzoNTAGH Tamás dr. társulati 
másodelnök, TELEGDI RorH KÁROLY dr., TELEGDI RorH LaJos, TOBORFFY GÉZA, TRBEITZ 
PÉTER, VARGHA GYÖRGY, VENDL ALADÁR dr., VoGL VIKTOR dr. társulati másodtitkár, 
ZIMÁNYI KÁROLY dr. 
Elnök az ülést megnyitván, felkéri az elsőtitkárt jelentésének beterjesztésére, 
PaPP K RoLY dr. elsőtitkár erre bejelenti a december hó 16-iki választmányi 
ülésen megválasztott hat tagnak a névsorát. p 
Elnök ezután felkéri Noszkv JENŐ késmárki tanárt, hogy cA Mátra ÉNy 
oldalának piroxénandezitjeirőls bejelentett előadását kezdje meg. 
Erre Noszxky JEnő r. tag a következőket adja elő: rA Mátra kitörési kőzetei 
az alsómediterrán rétegekre települnek, amelyek alatt a K-i Mátra aljában régibb 
márgás rétegek bukkannak fel, amelyek kora legvalószínűbben felsőoligocén. A felső- 
oligocén rétegekből néhány karbonkorú rög áll ki, amelyek a Bükk Ny-i nyúl- 
ványát alkotják. A Ny-i Mátrában pedig ellenkezőleg egy fiatalkorú öböl van, amely 
az alsómediterrán vége felé keletkezett, azonkívül a felsőmediterrán és. szarmata 
korok üledékei töltik ki, 
A Mátra tufái és breccsái a schliermárgákra települnek, őket pedig a lajta- 
mészkő borítja, tehát koruk pontosan meghatározott. A schliermárgák azonban. .K, 
ill. D felé egészen más faciest mutatnak mint Ny-on Nógrádban, ahol kövületeik 
alapján. az ottnangi sehlierrel jól párhuzamosíthatók. Itt t. i. mélyebb tengerre 
valló agyagos márgák alakjában jelentkeznek (szivacstűkkel), vagy pedig közel a 
partokhoz apró kardiumos és korbulás homok alakjában. A Mátra alaprétegeiben 
nevezetes a nagy hosszúságban feltárt szén, amely hasonlóan a nógrádi viszonyok- 
hoz, az alsó riolittufa-rétegre telepszik ; de felette a nógrádi fedőrétegek helyett csak 
a mélyebb vízi faciesnak megfelelő agyagos márgákat találjuk. A szén palás és 
gyenge minőségű, azonkívül is erősen dől a hegyek alá és a rétegzavarok is nagyon 
megnehezítik kiaknázását. 
A vulkánikus kitörés hatalmas tufa és breccsa-szórással és lávaömlésekkel 
járt. A piroxénandezit tufákkal keverten piroxénandezit lapilis riolittufák vannak 
nagy területeken, különösen a K Mátrában (de a nyugatiban is) és ezekre is 
felsőmediterrán-rélegek települnek. A legfiatalabbkorú riolitkitörés pedig a déli 
Mátrában jelentkezik, ahol a piroxénandeziteket töri át és ezeket lehet a bükki 
riolitkitörésekkel párhuzamosítani, amelyek tudvalevőleg szarmatakorúak. A láva- 
árak és tufatakarók az Alföld felé dőlnek és nagy területeket takarnak el. A kitörés 
egy nagyjából K—Ny irányú sorvulkáncsoportnak felel meg és ebből délfelé nyúló 
repedések mentén történt. De kisebb arányú repedések az É oldalon is vannak, 
amelyekbe szintén belenyomult a magma, de felszínre nem igen jutott, csak később 
tárta fel (és fogja részben feltárni) az erozió. Ezek a repedéseket kitöltő telérek és 
telérroncsok helyenkint festői vízszintes oszlopokból álló falakban jelentkeznek és 
épített falaknak nézték az archeológusok, akik különben még a XX. század elején 
is minden hegyen várakat sejtenek és mindent emberkézzel építettnek magyaráznak. 
A vulkánikus utóhatások helyenkint ércesedésben, továbbá kaolinosodásban 
és alunitosodásban jelentkeznek; nagyobb mértékűek voltak azonban a geyzirféle 
működések, amelyek nyomait a sokféle kovásodott kőzetben és hidrokvarcitok- 
ban észlelni. Végső nyilvánulásai a hajdan oly intenziv vulkanizmusnak jelenleg 
a szénsavas exhalációk, amelyeknek az elterjedt savanyúvizes források — csevicék — 
köszönik létüket. 
