92 TÁRSULATI ÜGYEK. 
állatokról értekezett A fauna a Bükkhegységben hajdan létezett jeges pusztákra 
(tundra) utal, amelyeken a hámorvidéki ősemberrel együtt a magas északról lehú- 
zódott sarkvidéki állatok éltek. Ehhez hasonló faunát talált néhai Roth Samu az 
Ó-Ruzsini (Abauj m.) és Novii (Szepes m.) barlangokban. A Puskaporos e szerint 
nálunk ez ideig a legdélibb előfordulása a tundravidéki állatoknak, melyek közül 
több még ma is él Magyarországon, míg a legjeilemzőbbek ma már csak Északi 
Szibériában, az Ural vidékén és Északamerikában fordulnak elő. 
Több tárgy hiányában Elnök az ülést félhét órakor berekeszti. 
4. Jegyzőkönyv az 1911 jan. 25-i szakülésről. Az ülés a kir. magy. 
tudomány-egyetem ásványtani intézetében, délután 5 órakor kezdődött. 
Elnök: SCHAFARZIK FERENC dr., műegyetemi tanár. Megjelentek: ANDREICS 
JÁNOS, ASCHER ANTAL, BÉKEY IMRE GÁBOR, BORZA SÁNDOR, BRYSON PIROSKA, BUDINSZKY 
KÁROLY, DicENTrY DEzső, ERŐDI KÁLMÁN, FINGER BÉLA, GÁSPÁR JÁNOS, HILLEBRAND 
JENŐ, HORUSITZKY HENRIK, ILosvaY Lagos, JuGovics LAJos, KApIó OTTOKÁR, KADpIió 
OTTOKÁRNé, KORMOS TIVADAR, KocH ANTAL, KocH NÁNDOR, KRENNER JÓZSEF SÁNDOR, 
KULCSÁR KÁLMÁN, LászLó GáBoR, LIFFA AuRÉL, Lóczy LaJos, Loczza JÓzsEF, 
LŐRENTHEY IMRE, Lőw MÁRToN, MARos IMRE, MAuRITZ BÉLA, MÉHES GYULA, MILLEK- 
KER REzső, PÁLrY MóR, PAPP KÁROLY, PÁvAY-VAJNA FERENC, PRZYBORSKI MóR, 
ROZLOZSNIK PÁL, SCHOLTZ PÁL KORNÉL, SIEGMETH KÁROLY Szőcs ANDOR, TIMKó IMRE, 
TOBORFFY ZOLTÁN, TREITZ PÉTER, SCHRÉTER ZOLTÁN, T. RorH KáÁRotLy, T. RorH LAJos, 
VENDL ALADÁR, VIGH GYULA, VOGL VIKTOR és ZSIGMONDY ÁRPÁD tagok. 
Továbbá: BALKAY IsTváN, BaáRTucz LAJos, BRÉDY Guszráv, BoRsos ISTVÁN, 
DRUCKER JENŐ, EHIK GYULA, GAMMER BÉLA, Göőz ILONKA, HAYT FERENC, HERMAN 
Orró, JuHÁSZ FERENC, LAMBRECK KÁLMÁN, LENHOSSÉK MiHáLY, Lósv JÓZSEF, PAIzs 
ÖDÖN, SÁGI BÉLA, SEEMAYER VILIBÁLD, K. Simó FERENC, STREDA REzső, TÖRÖK AURÉL 
vendégek. Összesen 70-en. 
Elnök az ülést megnyitván, a jegyzőkönyv hitelesítésére felkéri KoRMos 
TIVADAR dr. és PÁLFY MóR dr. tagokat. Majd felhívja a titkárt jelentésének beter- 
jesztésére. Papp KÁROLY dr. első titkár bejelenti az az 1911 jan. 4-iki választmányi 
ülésen megválasztott tagokat s kihirdeti, hogy a társulat közgyűlését febr. hó 8-án 
fogja tartani a kir. magy. Természettudományi Társulat üléstermében, 
Elnök a meghívón hirdetett sorrendtől eltérően, a tárgy fontos voltáná 
fogva, elsőnek HILLEBRAND JENőt kéri felelőadásának megtartására. 
HILLEBRAND JENŐ dr. antropológus (Az ősember csontjai a Bükk- 
hegység Balla-barlangjábans című előadásában elmondja, hogy 1891-ig 
Magyarországon a diluviális ember biztos nyoma még ismeretlen volt. Ebben az 
évben egy miskolci ház alapozásánál kalcedonból készült három szakócára buk- 
kantak rá. A lelet szerencsére HERMAN OTTÓ kezébe került, ki annak diluviális jellegét 
azonnal felismerte. Tudósaink nagy része kétségbe vonta ezeknek diluviális voltát, 
HERMAN Orró nem nyügodott addig, míg ezeknek diluviális korát be nem bizonyí- 
totta és újabb leletekkel azt meg nem erősítette. Az ő ösztönzésére indította meg 
a m. kir. Földtani Intézet a miskolevidéki diluviális rétegek kutatását, hivatalosan 
kiküldve PaPP KÁROLY dr. osztálygeológust, aki HERMAN Orrónak fényes elégtéte 
szolgáltatott. Majd megindította a barlangoknak rendszeres kutatását, amelyeknek 
költségeihez később a miskolci múzeum is példás áldozatkészséggel járult hozzá, 
így jutott biztos mederbe a magyarországi diluviális ember rendszeres kutatása. 
HERMAN Orrón kívül tehát még a Földtani Intézet vezető embereinek, néhai BöcEH 
JÁNos, Lóczy LaJos dr. és SZONTAGH Tamás dr. uraknak továbbá a miskolci múzeum 
igazgatójának, GÁLFFY IGwÁcnak köszönhetők-az elért eredmények. Az ásatások 
. 
