TÁRSULATI ÜGYEK. 93 
megkezdője és további vezetője KaApIó OTTOKÁR dr., aki egymásután kereste fel a 
miskolcvidéki barlangokat. Először a Hámor község felett levő Szeleta-barlangban 
akadt az ősembernek biztos nyomaira, az ú. n. paleolit kőszerszámokra. Később 
munkatársul HILLEBRAND JENő dr. antropológus is csatlakozott, aki Kapréó dr.-ral 
elváltva folytatta a Szeleta-barlang felásatását, közben próbaásatásokat végezve a 
még fel nem kutatott barlangokban. Így jutott el egyebek közt a Szeleta-barlangtól 
három óra járásnyira, annak délnyugati irányában fekvő répáshutai Balla-barlangba. 
Ez a barlang a Balla-bére lejtőjén a völgy fölött, 53 m magasságban, mészkősziklák 
között fekszik. A barlang kitöltése ez: felsőbb rétegei sötétbarna humuszból állanak, 
ezalatt következik egy világosabb szürkésbarna réteg, mely szintén alluviális, ez 
alatt egy laza világossárgás tufaréteg következik, mely az alluviumnak legmélyebb 
részét képviseli. Az ezután következő sárgás törmelékes rétegek az újabb kutatások 
alapján diluviálisnak bizonyultak. Jellemzi őket a bennük tömegesen előforduló 
arktikus rágcsáló fauna. E rétegben az 1909-ik év nyarán találta HILLEBRAND 
JENŐ dr. teljesen zavartalan állapotban, 1 m 30 cm-nyi mélységben, a szóban forgó 
gyermekcsontokat. Mivel kőszerszám, melyből a lelet korát pontosan meglehe 
tett volna határozni, eddig nem kerültki s mivel a nevezett rágcsálókon kívül más 
jellemzőbb csont alig került ki, a diluviális kor mellett főleg csak az agyagnak 
jellemző sárga színe látszott szólani. A következő évben 1910-ben KaApIó OTTOKÁR dr., 
aki próbaásatást végzett a Szeletával szemben fekvő Puskaporos odúban, ráakadt 
ugyan arra a rágcsáló faunára, amely szintén diluviálisnak látszó sárga agyagban 
volt s mely alatt közvetlenül ugyanilyen kinézésű földben a diluviális solutrei 
korra utaló babérlevélalakú kőszerszámokat talált. KoRmos TIvADAR dr., aki ebben 
az időben foglalkozott a rágcsálók tanulmányozásával, a Puskaporos említett fauná- 
ját diluviálisnak határozta meg. A puskaporosi fauna láttára HILLEBRAND JENŐ dr.- 
nak feltünt a Balla-barlangi anyaggal való hasonlósága s ebből a Balla-barlangi 
gyermekcsontok diluviális korára következtetett. A m. kir. Földtani Intézet igaz- 
gatósága erre megbízta KADpIó OTTOKÁR dr.-t és KoRMos TIVADAR dr.-t, hogy HILLE- 
BRAND JENŐ-vel a helyszínére menjenek, hogy az említett lelőhelyet együtt tanul- 
mányozzák. A kiküldetés teljes eredménnyel járt, a mennyiben a kiküldött Kapió dr. 
és KoRmos dr. megerősítették a lelet diluviális korát. Ezt a tényt HILLEBRAND JENŐ dr. 
szerint a következő körülmények bizonyítják : 1. A csontok teljesen bolygattatlan réteg- 
ben feküdtek, 2. maga a csontokat tartalmazó sárga törmelékes agyagréteg is a 
diluvium mellett szól. 3. a kisérő fauna diluviális kora, mely a gyermekcsontokat 
30 em.-nyi vastagságban borította, 4. az a körülmény, hogy a KApIó OTTOKÁR dr.-tól 
talált puskaporosi rágcsáló fauna, mely a Balla-barlangival azonos diluviális kőszer- 
számokkal fordul elő. Ami magukat a gyermekcsontokat illeti, megállapítható, hogy 
ezek körülbelül egy év körüli gyermeknek a csontjai. A csontok típusa a mos- 
tani ember ingadozási körébe esik, vagyis Homo sapienssel van dolgunk, amint 
nem is lehet felső diluviális rétegekben alacsonyabb típusú embert, ú. n. Homo 
primigeniust várni. A gyermek egyébként sem szokta fajának jellegeit híven vissza- 
tükröztetni. Mindenesetre nagyon érdekes, hogy egy ilyen fiatal egyénnek csontjai 
kibírták a kövesedési folyamatot s nagyon valószínű, hogy e lelet még sokáig a 
fosszilis embernek legfiatalabbja fog maradni.) 
HILLEBRAND elhangzott előadására szót kér KApió OTTOKÁR dr. 
Elmondja, hogy 1909-ben HILLEBRANDdal Alsóhámorba ment folytatni a 
barlangkutatásokat. Ekkor híre jött, hogy Répáshuta környékén is van barlang. 
Erre HILLEBRAND Répáshutára sietett és a Balla-barlangban hét napig ásatott. 
KaApió dr. időközben Krassószörénymegyébe távozván, HILLEBRAND neki levelet írt, 
amelyben értesíti, hogy a Balla-barlangban gyermekcsontot talált. Maga Kapió is 
