94 TÁRSULATI ÜGYEK. 
látta a csontokra tapadt agyagot, ami teljesen megegyezett a többi barlang diluviális 
rétegzettségével. De a csontokról nem lehetett megállapítani, hogy diluviálisak-e 
vagy sem. Időközben KoRmos dr. foglalkozott a tundra-faunával, amelyet a puska- 
porosi kőfülkében találtak s ez diluviálisnak bizonyult. Elmentek ezután együttesen 
a mult év végén Répáshutára, megnézték a Balla-lyukat s kitünt, hogy ennek a 
rétegsorozata ugyanaz, mint a többi kiásott bükkbeli barlangoké. A tundrabeli fauna 
csontjai itt is megvoltak, a gyermekcsontvázzal együtt. Ugyanennek a faunának 
egyes tagjai nem abszolut fossziliák, de másutt ezt a faunát az Elephas primigenius 
s az Ursus spelaeus csontjai kiséretében az emberi eszközökkel együtt találták. 
Mindezeket egybevetve, kitünik, hogy a talált gyermekcsontváz kétségtelenül boly- 
gattatlan diluviális rétegekből származik. 
Ezen fölvilágosító magyarázat után szót kér TÖRÖK AURÉL dr. egyetemi tanár, 
az antropológiai intézet igazgatója. 
Örömét fejezi ki, hogy sikerült elérni azt a célt, amely ránk magyarokra 
már becsületkérdés volt. A Kárpátok külső vidékén köröskörül meg volt a diluviális 
ember nyoma, csak nálunk nem. Az 1891-ben a miskolci Bársony-féle ház alapozá- 
sakor talált emberi szerszámok s a most bemutatott gyermekcsontváz között szoros 
az összefüggés, mert ha HERMAN OTrró akkor meg nem találja a diluviális eszközö- 
ket, úgy talán ez a diluviális lelet sem volna most a Földtani Társulat asztalán. 
Nem mindennapi dolog, hogy ahol csontok vannak, ott legyen kőeszköz is, vagy 
fordítva. Azonban az évezredek folyamán mégis így szokott az lenni, mert ahol ma 
lakóhely van, ott holnap már temető is lehet. A talált gyermeki csont megmara- 
dása, tapintata igen hasonlít a környező diluviális csontokéhoz. A gyermeki koponya 
valódi kincse az antropológiának, különösen azért, mert állkapcsa is megvan. Ez az 
állkapocs más típus, mint a koponyatető. Az agykoponyán a sutura metopicának 
csak nyoma van, tehát a gyermek másféléves volt. Igen fontos ezen koponyának 
ellentétessége. Nevezetesen a Homo sapiens felemelkedő homloka s a torus orbitalis 
hiánya, az arc-sík és a homloksík nem egyenes vonala. Érdekes az állkapocs szárnya 
amely nem mutatja azt a bestiális típust, mint a maueri koponya. Nagyon érdeke- 
sek a combcsontok azért, mert semmi különbségük nincs a mai gyermek comb- 
csontjaitól. Fontos lesz a koponya belső falának a tanulmányozása, amelyből az 
értelmi fokozatra is lehetne következtetni. Üdvözli a nevezetes lelet feltalálása alkal- 
mából HERMAN OTTÓt, HILLEBRAND JENŐt és KADIG OTTOKÁRt. 
Ezután KoRmos TIVADAR mond felvilágosító megjegyzéseket a Balla-barlang 
faunájáról. Igen jellegző tundra-faunát talált itt, amely nemcsak a felső, hanem az 
alsó pleisztocénből is ösmeretes. Rénszarvas-, lagomys-, sarki róka- s pocokmarad- 
ványok vannak itt, amik közül kettő ma is él Magyarországon. Kétségtelen tehát, 
hogy arktikus ez a fauna, amely azonban a pleisztocénben Magyarországnál is 
délebbre húzódott. KoRmos TIVADAR felszólalása után újból TÖRÖK AURÉL kér: szót. 
A kiváló tudós előadja, hogy a diluviális ember kérdése mindjobban bonyo- 
lódik. ScCcHwaALBE óta Homo diluvialis sapienst és Homo diíluvialis primigeniust 
különböztetnek meg. Ruror szerint a galléi koponya a legrégibb, az itt bemutatott, 
ellenben fiatalabb valamennyinél. A legrégibb koponya volna a legállatiasabb a fej- 
lődés törvénye szerint, azonban a galléi koponya kivétel, mert ez nem neandertali, 
hanem fiatalabb spyi típus. A hirhedt nagysápi koponyát HANTKEN MIKSA 
típusos diluviális löszben találta, amely még SzaBó JózsEF szerint is bolygattatlan 
volt. Azonban később a koponyalelethelyen ásva, közvetetlen szomszédságában vas- 
csatot találtak. Kitünt tehát, hogy a nagysápi koponya nem bolygattatlan rétegben 
volt, hanem valószínűleg alluviális koponyának a betemetése folytán került oda. 
Ilyen bonyolódott volt a kérdés kezdetben Miskolcon is, ahol HERMAN OTTó a kő- 
