106 HERMAN OTTÓ 
néh. BáRsony János barátom Szinva vize melletti, az Avashegy lábá- 
nál épülő házának alapjából kerültek napfényre és amelyek — egynek 
kivételével — ajándékul nekem adattak." Ezek a xtűzkő szakóczákv 
reám határozott benyomást tettek, mert valósággal határozott tipusok. 
Sokszorosan vannak kiadva, tehát általánosan ismeretesek, ezért részle- 
tesen nem tárgyalom. 
Azonnal felismertem, hogy ezek anyag és alak szerint Pledlittáke 
A paleolith-kor t. 1. a Földnek az a korszaka, amelyben a mai tudo- 
mányos felfogás szerint az ember a Föld szinén fellépett. A palxolith 
kőeszközök így a legősibb szerszámok, mint akkor mondtuk: uwkovan- 
tárgyak. A gyűlés után legbizalmasabb barátaim, akiknek nézetét igen 
gyakran vettem igénybe, azt mondták nekem: welőadásod nagyon érde- 
kes volt, de a szakembereket nem győzted megv. 
Hát mi a kifogásuk? Az a réteg, a melyben a tárgyak találtattak, 
nem hangzik egybe avval, a mit a tudomány akkori álláspontja. ily 
leletekre nézve döntőnek már kimutatott. Reám nézve ez nem jelent- 
hetett mást, mint ennyit: cJó, tovább fogunk kutatni. 
A leletnek nagy körben híre futott. A bemutató értekezést és a 
képek egy részét közölte az wArcheologiai Értesítős is wA miskolczi 
palgolith leletv címe alatt (1893. I. füzet, 1—25. old.); TöRöKk AURÉL 
tanár ily cím alatt németül értekezett: wDer palxolithische Fund aus 
Miskolcz und die Frage des diluvialen Menschen in Ungarn.v? TÖRÖK el- 
fogadta a tárgyak paleolith jellegét, de kétséget táplált a réteg dolgában. 
Az vArheeologiai Értesítőv nyomán bő kivonatot és képeket kért 
a bécsi anthropologiai társulat, melynek folyóiratában az értekezés meg 
is jelent; címe ez: cDer paleolithische Fund von Miskolcz. 
Mit 4 Text-Illustrationen.s (Mittheilungen der Anthropologisehen Gesell- 
schaft in Wien. Bd. XXIII. (Der neuen Folge Bd. XIII.] 1893. pag. 
77—682). 
Eddig felfogásomnak a palgolith jellegre nézve nem akadt illeté- 
kes fórum előtt illetékes ellenzője. De már az a körülmény, hogy az 
előkelő bécsi társulat átvette a közlést, szeget ütött bizonyos fejbe és 
felkeltette az ismeretes ccsak azért sem indulatot. S ha már ez fölkelt 
és van mód benne, a magyar ember nem adja ki itthon, hanem — 
hova is szaladna vele? hát Bécsbe! Annyival is inkább, mert a bécsi 
fórum nem emelt kifogást nézetem ellen. A támadás címe im ez: 
cJurius von HAanaváTrs: Zum paleolithiscehen Fund von Miskolcz.n (Mit- 
1 Egészen pontosan véve a tárgyak 1891-ben kerültek napfényre, a bemuta- 
tás pedig 1893-ban ily czím alatt történt: HERMAN OTTó: A miskolczi tűzkő- 
szakócák. Természettudományi Közlöny, 1893. 284. füzet, p. 170—181. 
2 Ethnologische Mittheilungen aus Ungarn. Bd. III. 1893. Heft 1—3. 
p. 1—24. 
