110 HERMAN OTTÓ 
lasztotta és rendszeres ásatást indítva, már rövid idő mulva beszámol- 
hatott a barlangi medve tömeges csontmaradványaival és a kiválóan 
szép enyiln és lándzsakövek stb. sorozataival. Az első beszámoló címe 
ez: cAdatok a Szinva-völgyi diluvialis ember kérdéséhezs (Földt. Köz- 
löny XXXVII. 1907. p. 333—345). Németül: cBeitráge zur Frage des 
diluvialen Menschen aus dem Szinvatales. (Földtani Közlöny, XXXVII. 
1907. p. 381—395). 
Így lett a m. k. Földtani Intézetnek egy szép palaeolith-gyűjte- 
ménye és igy fordult, széles körből eredve, a tudományos világ 
figyelme Magyarország felé. 
És midőn az állam már megvonta az ásatásoktól a költséget, fel- 
támadt Ős-Borsod, a Panóczvak, SzemeRÉk megyéjének nemes lelkülete 
és meghozta az áldozatot — hazafias kötelességérzete, jó hire-neve 
és múzeuma érdekében. Messze mehetünk, mig az ú. n. cművelt kül- 
földv, az az nyugat felé is, míg ehhez fogható példát találunk ! 
PaPP KÁROLY és KaApIó OTTOKÁR geológusok jelentéseivel a Bükk- 
hegység palaeolith-kutatásának első korszaka befejezést nyerve, megfele- 
lően illusztrált, összefoglaló értekezést írtam, melynek címe im ez: 
cA borsodi Bükk ősembere. (Természettudományi Közlöny 1908, 
470. füz. pag. 545—564) acDas Palaelolithicum des Bükk- 
gebirges in Ungarn. (Miskolcz. Szinvathal. Die Höhlen.) Mit 8 
Tafeln und 19 Abbild. im Textes (Mittheilungen der Anthropologischen 
Gesellschaft in Wien, Bd. XXXVIII. Dritte Folge Bd. VIII. 1908. p. 
1—34.) Ez illő befejezés. 
Most már más irány felé fordulok, mert van mondani valóm. 
Nekem francia tudósok azt írják, hogy a mi palaeolith eredményeink 
azért értékesek, mert messze, félreeső pontról származnak. 
Ebből az hangzik ki, hogy ma, midőn már úgyszólván nincs is távol- 
ság, az Europa kellő közepén fekvő Magyarország a cművelt nyugatnak, 
még mindig félreeső. És mondjuk csak ki: a nyugat nem ismer, 
vagy ami még rosszabb: félre ismer bennünket. Ellenségeink gon- 
doskodnak róla. Hát igaz is, hogy sok olyannal tartozunk, amit csak 
mi nyujthatunk a civilizációnak s ami helyesen megismertetne. Mert hát 
sok nálunk ca tizenkét éves visszavetés!v Azért igaza van kitünő anthro- 
pologusunknak, TöRÖK AURÉL professzornak, ki a Földtani Társulat mult- 
kori ülésén, amelyen a répáshutai embermaradványok bemutatása tör- 
tént, körülbelől így szólt: wAz embermaradványok fölfedezésével Magyar- 
ország már régen tartozott a tudományos kulturának, és hogy most 
megtörtént: ez nagyszerű, világraszóló vívmányv. Minthogy pedig ezekben 
Francziaország van leginkább kifejlődve, tudjuk, hogy ezért végre komolyan 
fog Magyarország felé fordulni a figyelem. Ez az őskorból a jelenkorra 
szálló haszon, a melyre nekünk magyaroknak égető szükségünk van. 
