242 D- SCHAFARZIK FERENC 
s 
Harmadkor. Bosznia-Hercegorinában az eocén nagy területeket 
foglal el és rétegei transzgredálnak a kréta rétegei fölött, Ny-on meszes, 
K-en homokos márga fáciessel lép föl. A Hercegovinában legalul Miliolidea- 
és Alveolina-meszekkel kezdődik, majd Nummulit-meszekkel folytatódik 
és legfelül homokos-márgás rétegekkel végződik a sorozat, amely 
OPPENHEIM PÁL szerint lényegében középeocénkorú. Boszniában a num- 
mulitos és lithothamniumos meszek főleg az Usora mentén és az alsó 
Spreca-völgyben fordulnak elő, különben pedig inkább flysehszerű 
kőzetek uralkodnak és ezekben gyakran láthatók tiszta, de vékony szén- 
zsinórok. Ezen emelet kőzeteiben a Majevica planina É-i oldalán pet- 
roleumnyomok, gáz- és sósforrások is figyeltettek meg. 
Felsőbb márgás retegei pedig már az oligocénbe vezetnek át. 
Kontinentális jellegű oligocén és miocén lerakó- 
dások. Mig a harmadkor első felében a transzgredáló tenger 
Hercegovinát egészen, Boszniának pedig tekintélyes reszeit el- 
borította, addig a második felében Bosznia talaja emelkedőben volt, 
aminek következtében a tenger visszahúzódott. Felszíne azonban csak 
kevéssé emelkedett a tenger nivója fölé s inkább alföldnek maradt meg, 
amelyet számos nagy édesvizi és brakkvizi tó foglalt el. Ezek- 
nek sekély mélységű medencéit szapropél töltötte fel, a partokon 
pedig gyökeret vert egy gazdag mocsári flóra, mely idővel a 
mindinkább feltöltődő tavakon elhatalmasodott. Így keletkeztek e terü- 
teteken allochton és autochton széntelepek. A mocsarak 
szénképződését egy csigafauna jellemzi, ahol pedig kissé szabadabb 
volt a víz, ott egy congeriás fauna csatlakozik mindenütt a szén- 
telepekhez. 
Az alsó mediterránnal a gyűrődéses hegyképződés 
időszaka köszöntött be és egyidejűleg ismét sülyedni 
kezdett Bosznia térszíne, minek következtében a nagy magyar 
Alföldet elfoglaló tenger újból előrenyomult. Ennek a fiatalabb 
miocén transgessziónak sósvizi üledékeivel, főleg lajta 
meszeivel különösen É-i Boszniában találkozunk, ahol ezeknek padjai 
erősebben gyűrődött régi harmadkori rétegek fölött diszkordans módon 
feküsznek. A tengernek ezen oszcillációja egyúttal a kősóképződés- 
nek is kedvezett, amely Dőnja-Tuzlánál az I. mediterránban tényleg ki is 
fejlődött. A II. mediterrán emelet fölött következnek azután rengeteg sok 
Cerithium, Tapes, Mactra stb. által jellemzett szarmatakorú le- 
rakódások. 
Dönja-Tuzlánál ez utóbbiak fölfelé fokozatosan mentek át azokba 
a több száz méter vastag agyag-, homok- és márgalerakódásokba, amelyek 
főleg congeriák (C. subglobosa, C. Partchi) és melanopszidák (M. vindo- 
bonesis, M. Martiniana) által jellemezve vannak és ennek folytán pan- 
