A SZEGEDI DILUVIÁLIS FAUNÁRÓL. 251 
3. a két vasuti sín közötti, a kálvária melletti téglagödörből. Az 
utóbbi lelőhely kétségtelen a legérdekesebb és leggazdagabb. Innen TRErrz 
PérER kollegám is gyűjtött s az anyagot nekem rendelkezésemre bocsátani 
szíves volt. Fogadja TgRErrz barátom e helyütt is ezért igaz köszönetemet. Vala- 
minő rétegzést itt nem igen venni észre; alulról felfelé lassú, fokozatos át- 
menet van, amint a levegőből leszállt porréteg lassan nőtt, azt mindig keve- 
sebb és időszakonként rövidebb ideig álló víz borította, amig a lösz a vízállásos 
területből teljesen ki nem emelkedett. Eszerint az alsó része valamivel kö- 
töttebb szürkés-kékesebb színű, tarkitva sárgás-vöröses foltokkal, felfelé pedig 
mindig világosabb, míg a felső része világossárgás. Az alsó tipusos mocsárlösz, 
a felső pedig szárazföldi lösz. A szárazföldi lösz azonban itt nagyon vékony, 
sőt helyenkint már teljesen hiányzik is. A kettő között pedig átmeneti féle- 
ségek vannak. A fauna is aszerint változik. Bár egyes speciesek mindenütt 
ugyanazok, miért is a táblázatban valamennyit összefoglaltam, de azok meny- 
nyisége már igen különböző. Az alsó részekben uralkodnak a vízi alakok nagy 
mennyiségben, középen már kevesebb a csiga, de azért még mindig sokkal 
több a vízi csiga benne, mint a szárazföldi, felül pedig a szárazföldiekből töb- 
bet találni, de azért a víziek is vannak még itt elszórtan. 
Az egész komplexusban általában a vízi csigák sokkal nagyobb mennyi- 
ségben fordulnak elő, mint a szárazföldi alakok, ami a tipusos mocsárlöszre 
(ázott lösz) jellemző. Aszerint, milyenek voltak a viszonyok, éltek ottan a 
nedvességet, majd a szárazságot kedvelő fajok. És mivelhogy többé-kevésbbé 
mindig nedves, vizes terület volt ott, a vízi fajok túlsúlyban vannak. Érde- 
kes, hogy a folyóvízi csigák közül egyet sem találtam, ami jele annak, hogy 
az csak vízállásos terület volt. Árterületről még nem igen akarok szólani, 
mert a löszkorszakban a Tisza folyónak ott még nem igen volt medre, amely- 
ből a víz kiáradhatott volna. A Tisza folyó csakis a löszkorszak után, vagyis 
az ó-alluviumban véste magának a löszbe a medrét, amikor a partokat mos- 
ván, áradásaikor legelőször a lazábban összeülepedett szárazföldi löszt vitte 
tovább. Ezért Szeged környékén szárazföldi löszt alig találunk, csak hirmondó- 
nak maradtak hátra egyes szárazföldi löszszigetek; alatta a mocsárlösz azon- 
ban mindenütt kibukkanik. Itt tehát a mocsárlösz a szárazföldi lösznél idő- 
sebb. A mocsárlösz a telecskai fensíki lösz alá huzódik. Mind a kettőt 
ugyan az új-diluviumba, azaz a löszkorszakba osztom, de 
mígaz itt levő mocsárlöszt az új-diluvium bázisára helye- 
zem, a szárazföldi löszt ennél valamivel fiatalabbnak ve- 
szem. Nézzük most már, hogy a csigafajokról összeállított táblázat mit mond. 
14 családba tartozó 48 faj és változat közül több olyan faj van, amely vagy 
általában a diluviumra jellemző, vagy pedig csak a Nagy Magyar Alföldre 
nézve fontos. Mint kihalt alakok, amelyek minálunk jelenleg már nem élnek 
s így a diluviumra jellemzők a következők : 
Vallonia tenuilabris BRaus, Trichia terrena Cresssms, Lucena oblonga 
DnRap., var. elongata Crnessrs, Limnophysa palustris Mün., var. septentrionalis 
CrzEssrs, Limnophysa turricula HEnp, var. diluviana Awxpgusov, Tropidina ma- 
crostoma BTEENBACH. 
