A BIHARMEGYEI BAUXITOK KÉMIAI ALKATÁRÓL. 257 
tisztátlanságképen, s leginkább csak az érctelepek szélein, ezekből ered. a 
kovasavtartalom. 
Tekintetbe véve a biharmegyei bauxittelepek fentebb említett nagyságát, 
és ezen bauxitoknak aluminiumgyártásra alkalmas voltát, úgy ezen tele- 
pek maguk nemcsak évtizedekre fedeznék Magyarország 
aluminium szükségletét, hanem kivitelre is igen nagy 
mennyiségű fémaluminium kerülhetne. Mert Francia- 
ország, amelynek aluminiumipara a legfejlettebb, és ame- 
lyik ezidő szerint az aluminiumgyártás terén úgy meny- 
nyiség, mint minőségtekintetében a világpiacon feltétle- 
nül első helyen áll, s egymagának aluminiumtermelése 
kétszertenagyobb mint Európa többi államaié együtt- 
véve, az 1910. évben Gavurmmg szerint csak 100000 tonnányi 
bauxitot dolgozhatott fel. 
Kelt Budapesten 1911 március hó 15-én. 
A MEDVES-HEGYSÉG BAZALTOS KŐZETEI 
Írták : RozLozsNIK PáL és EmszT KÁLMÁN dr. 
— Az I. táblával és a 24—26. ábrával. — 
A Medves-hegység bazaltjai kiváló szépségű oszlopos elválásuk révén 
Magyarország geológiai érdekességei közé tartoznak. Újabb időben, mint jó- 
minőségű kockakövek nagy ipari fontosságúak. 
Az irodalomban először ZirrsxR-nél! találkozunk velük, aki Somosúj- 
faluból hatoldalú oszlopokban elváló bazaltról tesz említést. Részletesebb 
leírásukat először Beupasr? közli Magyarország általa ismert többi bazalt- 
jainak leirásával együtt. Ennek a kiváló kutatónak vizsgálatai szerint a s0- 
moskői és salgói bazaltok a tömött bazaltokhoz tartoznak, de említést 
tesz salakszerű változatról is. Azt irja, hogy főtömegük, úgy látszik, hogy 
földpát, melyet egy hozzákevert fekete anyag — augit vagy vasoxid — 
feketére fest; a főtömegből fészekszerűen egész diónyi nagyságú földpátok, 
nagy amfibolok s olivin tűnnek ki, a kőzet porábanapró magnetit- 
szemek ismerhetők fel. Azonkívül fekete, üveges, igen kemény s fémfényű 
apró szemeket is észlelt s ezeket zirkon-nak véli. Egy félszázaddal későbben 
SzaBó dr.? foglalkozott részletesebben az ajnácskői bazalttal. A már BEu- 
1 OHR. A. ZiPpsER: Versuch eines topographisch-mineralogischen Handbuches 
von Ungarn. 1817. p. 387. 
2 F. S. BEupaxT: Voyage minéralogigue et geologigue en Hongrie pendant. 
Vannée 1818. Paris, 1822. tome III, az 577. laptól kezdve. 
3 Szasó JózsEF: A pogányvári hegy Gömörben, mint bazaltkráter. Math. és 
Természettud. Közlemények. Budapest, III. 1865, p. 320. 
