262 ROZLOZSNIK PÁL ÉS EMSZT KÁLMÁN. 
47-59 alatt oltódik ki. Az augitban, különösen nagyobb egyéneiben, itt- 
ott az először tárgyalt mély színeződésű augitnak néha szabályosan határolt, 
többnyire azonban korrodált határú magjai is észlelhetők. Gyakran mutat 
zónás szerkezetet, amikor különböző mély színeződésű övek váltakoznak 
egymással. Eléggé elterjedt továbbá a homokórás felépítés is, mely a 
diszperzió következtében különösen az optikai tengelyekre merőleges metsze- 
tekben jut érvényre. Egy orientált metszetben a következő kioltódásokat mér- 
tem. cy a magban 449, a piramis szerinti növési kúpban 469, a prizma sze- 
rintiben 529; homokórás felépítésű egyénekben általában a piramis szerinti 
növéskúpban a kioltódás cr— 45—47-59, a prizma szerintiben 47—5759. 
A kioltódások tehát követik azt a szabályszerűséget, amelyet Sramusp A. álla- 
pított meg.! 
Az alapanyag augitjai violás színűek, a színeződés erőssége körülbelül 
megfelel a beágyazások széleinek. Az augit ritkán ikres az (100) lap szerint. 
Többnyire köpcös oszlopokban jelenik meg, melyeken a rendes lapok észlel- 
hetők. A nagyobb beágyazások helyenként az (a) tengely irányban meg van- 
nak nyúlva. 
Az egyes egyének határai rendszerint idiomorfok és egységesek. A be- 
ágyazásokon azonkívül gyakrabban korrodált és romszerű határok is 
előfordulnak; utóbbi esetben a kristály határa nem egységes, hanem számos 
apróbb kristálykonturókból tevődik össze, mi mellett az augit mindenütt egy- 
értelmű orientálást mutat. Romszerű és korrodált határok egy és ugyanazon 
egyénen egyszerre is észlelhetők; a violás szegély úgy a korrodált, mint a 
romszerűen kifejlődött határokat híven követi. A korrodált határokon fellépő 
ibolyás szegély több magnetit és üvegzárványokat tartalmaz, mint a belső, s 
helyenként apróbb plagioklasz léceket is zár körül; néhol rá még egy vékony 
magnetitből s biotitból álló szegély is következik. Ezek a rohamosan történt 
növésre visszavezethető tünemények, abban az időpontban, amikor az alap- 
anyag kikristályosodása is megindult. Itt-ott az augitba korrozionális üregek 
is nyulnak, a határok ezekben az üregekben néha romszerűek, Az üregek ki- 
töltése néha uralkodóan a rhőnit nagyobb edényei vagy pedig rhőnitből, 
augitból, plagioklaszból s bomlásterményekből álló keverék, az augit helyen- 
ként egységesen orientált váz gyanánt fordul elő. 
Végül észlelhető még az augit szivacsos kiképződésben is; az így 
kifejlődött egyéneken csak a szél egységes, belseje egyértelműen orientált 
augitváz; mely magnetittól, plagioklasztól s apró biotitlemezektől is megvan 
szakítva. 
Hzek a képződmények részben még a rohamosan történt kiválásra 
vezethetők vissza, részben pedig talán már teljesen rezorbeált amfiboloknak fe- 
lelnek meg. A. beágyazásokat alkotó augit összegyűlve, ú. n. augitszem e- 
ket is. képez, amelyeknek belsejében gyakran olivin van. Hasonló augit- 
szemekké gyűl össze az alapanyag kisebb szemnagyságú augitja is. Az augit 
1 A. SiGmusD: Die Basalte der Steiermark. Tschermaks Min. u. Petr. Mit- 
teilungen. 25. 1896. p. 370 
