264 ROZLOZSNIK PÁL ÉS EMSZT KÁLMÁN 
barna, ő — sötétbarna, a fény csaknem teljes abszorpciójával). Határai xeno- 
morfok az augit és plagioklasz felé s benne helyenként augit- sőt plagiokles- 
zárványok is lelhetők (1. az I. táblán a 3. mikrofotografiát). Egy helyen párhuza- 
mosan orientálva összenő az augittal, illetve két oldalvást szegélyezi azt. Az 
egyes metszetek orientálása az ásvány kicsinységénél fogva nem volt lehetsé- 
ges; fent leírt tulajdonságai és előfordulási viszonyai révén azonban talán joggal 
azonosíthatjuk a rhőnittel. A KRanc-féle gyűjteményben lévő rhönvidéki bazal- 
tok amfboljainak reszorpciós termékének, amelyet SO0ELLNER rhönitnek hatá- 
rozótt meg,! ásványunk teljesen megfelel. Képződése a magmatikus reszorp- 
ció idejében indult meg, de ezentúl az augit és a plagioklasz képződését is túl- 
haladta. 
A biotit az alapanyagban fordul elő és pedig a magnetitot szegélyzi. 
Erős pleochroismusa: mély barna, csaknem szintelen sárgásbarna. Néha 
vashidroxidtól megfestett bomlás terménnyé (klorit?) változott el. A pla- 
gioklasz az összes csiszolatokban szintén csak az alapanyagban fordul elő. 
Hosszú lécalakú keresztmetszetein vékony albitlemezek, gyakran a karls- 
badi törvény s elvétve a periklin törvény is felismerhetők. Egyénei ural- 
kodóan egységesen oltódnak ki s csak ritkán észlelhető szélén egyenletesen 
eső zónás kioltódás. A nefelin és az üveg felé idiomorf végződést mutat. 
Szimmetriás kioltódásai 19—289 után itélve a labradorhoz tartozik. A nefe- 
tin rendszerint nagyobb 0-3—08 mm-es egyénekben fordul elő, melyek a 
többi alkatrészek számos egyéneit zárják körül. Zárványai főleg augit, magnett 
s számos hosszú apatittű, plagioklasz gyérebben észlelhető benne. Köpcös osz 
lopos kristályai az üveg felé idiomorf határokat mutatnak ; nagyobb üvegrész- 
letekben köröskörül automorf határú egyénei is előjönnek, melyek kétszer oly 
hosszúak, mint szélesek. Gyakran a nefelin egyedül képezi az alapot s akkor 
a szemcsés nefelin egyének közvetlenül érintkeznek egymással. Az (1010) sze- 
rinti hasadás jobban tünik ki rajta, a bázis szerint inkább elválásszerű repe- 
dések észlelhetők. A főtengelyhez közel merőleges metszeteken a párhuzamo- 
san eltolódó tengelykereszten negativ kettőstörése megállapítható. Ha a csiszo- 
latot hideg sósavval rövid ideig kezeljük (57), a szintelen üvegbázis teljesen 
kocsonyáson oldódik, míg a nefelin csak szélén s hasadása mentén lesz meg- 
támadva ; ilyenkor festéssel az üveg élesen elkülönül a nefelintől. Hosszabb 
étetés után a nefelin is teljesen oldódik kocsonyásan, míg a plagioklaszt a hideg 
sósav észrevehetően nem támadja meg. A kiszáradt kocsonyában számos apró 
kősókoczka válik ki, amelyek természetesen részben az üvegből is származnak. 
Bomlás terményül a nefelinben gyakrabban apró zeolithgömböcskék észlel- 
hetők. A szintelen üvegbázis valamivel kisebb mennyiségben van jelen, mint 
a nefelin s vele képezi az alapot. Összefüggőbb nagyobb részleteiben különösen 
sok plagioklasz- és apatitzárvány észlelhető. Mint már említve volt, igen köny- 
nyen oldódik kocsonyásan, tehát nátrondús nefelinitoidos üveg. A magnetit 
1 SOELLNER Über Rhönit, ein neues ünigmatitáhnliches Mineral und über 
das Vorkommen und die Verbreitung desselben in basaltischen Gesteinen. Neues 
Jahrb. für Mineralogie. XXIV, 1907. Beilage-Band. p. 475—547. 
