A MEDVES-HEGYSÉG BAZALTOS KŐZETEI. 265 
elterjedt kisérő alkatrésze a kőzetnek. Teljesen opák s a szabályos rendszerre 
valló keresztmetszeteivel a csekélyebb mennyiségben önállóan előforduló rhönittől 
megkülönböztethető. A kőzet parából közönséges mágnessel bőségesen kihúzható. 
Az apatit hosszú tűi nagy mennyiségben lelhetők az üvegben s a nefelin- 
ben. A plagioklasz között lévő hézagokban gyakran limonittól megfestett világos- 
barna bomlástermény észlelhető, amely valószinűleg bomlott üvegnek felel meg. 
Az eresztvényi kőfejtők egyik példányában két tojásdad savanyú kiválás 
vehető észre; kisebbik átmérőjük 20 mm, a nagyobbik — az alak után 
itélve — a kisebbik kétszeresét érhette el. A kiválás széleit fehér sáv foglalja 
el, melyben augitszemek ismerhetők fel, főtömege világos szürkészöld s benne 
csak erősen fénylő zeolithegyének tünnek ki. 
M. a. a kiválás szegélyén az alap bomlás folytán zavaros üveg, melyben 
eredeti alkatrészül augit beágyazások, augit mikrolithok, magnetit, titán- 
vas, kevés biotit s valószinűleg rhönit mikrolithjai, bomlásterményül pedig 
zeolithnak geodái és összefüggőbb csoportjai foglalnak helyt. A főtömeget jel- 
lemzi az érc és a beágyazások csaknem teljes hiánya, csak néhány szerpen- 
tinesedett olivin s augit van jelen. Szövete szivacsszerű, a vázt augitnak sűrün 
felhalmozódott átlagban 0-02--006 mm hosszú mikrolithjai és földpátnak 
átlagban 04—0-8 mm hosszú egyénei alkotják. A kiválás belsejében a mikro- 
lithok zavarosak bomlottabbak. A váz üregeit zeolithok s zavaros üveg tölti 
ki. Vajjon a zeolithok csak üvegből vagy pedig nefelinből is fejlődtek ki, kér- 
déses marad. A földpát tanulmányozásánál ajánlatos az üveget s a zeolitkokat 
sósavval eltávolítani. Rendesen hosszú lécalakú metszetekben jelenik meg, 
uralkodó ikertörvénye a karlsbadi törvény, az egyes ikerfelekben helyenként 
észrevehető vékony lemezek az albit törvényre is utalnak. Wőzónája negativ, 
maga is optikailag negatív, tengelyszöge igen kicsiny. Egy közel ] a metszet 
kioltódása 82? (89). Ezen adatok amorthoklaszra utalnak. 
x 
Az eresztvényi kőfejtőből való másik példány a kokkolitos szét- 
hullást, ezt a nefelines bazanitok technikai felhasználását annyira gátló jelen- 
séget, igen szépen mutatja. A közeten számos fehér folt észlelhető, miáltal 
a kőzet fehérpettyes külsőt nyer (I. az 1. számú fotografiát az I. táblán.) 
A kőzetnek törése nem egyenletes, hanem 8 hepe-hupás, összetartása igen 
laza, úgy hogy kézzel is szétmorzsolható apróbb 1—4 mm-es darabokká. 
Csiszolt felületen a fehér pettyek repedésekkel állnak egymással összefüggés- 
hen. A kokkolitos széthullásra vonatkozó nézeteket igen részletesen foglalja 
össze ZIRKEL.! 
A mi esetünkben ez a jelenség minden nehézség nélkül visszavezethető 
egyrészt az alkotórészek egyenlőtlen elosztására, másrészt az üveg- és nefelin- 
dús részletek kisebb ellentálló képességére; ha ugyanis összehasonlítjuk a mál- 
lott kőzetet az éppel, azt látjuk, hogy a fehér pettyek megfelelnek a csiszolt 
1 Dr. F. ZIRKEL: Lehrbuch der Petrographie, II. Auflage 1894. Band II p. 896. 
