A RÉPÁSHUTAI BALLABARLANGBAN TALÁLT DILUVIÁLIS GYERMEKCSONTOK MARADVÁNYAI. 455 
körébe tartozóknak jelentette ki s aki a gyermek korát egy évnél valamivel 
idősebbnek teszi. Különösen feltünt neki a koponyának rendkívül hosszú for- 
mája, annál is inkább, mivel a gyermekek általában rövidfejűek szoktak lenni. 
A hozzávetőlegesen kiszámított fejindex 72-nek adódott s eszerint a kifejezet- 
ten hosszúfejűek sorába tartozik. Ez bizonyítja, hogy a koponya egy tipikusan 
hosszúfejű rasszhoz tartozik. Hosszúfejűek a ma élő népek között általában az 
alsóbb rangúak, hosszúfejű a Homo primigenius-nak legtöbb képviselője és a 
felső diluviumnak úgynevezett Cro-Magnoni rassza. 
A csontvázból a koponyának legnagyobb része az alsó állkapoccsal, mind 
a két combcsont, mind a két felkarcsont, az alkarból egy singcsont és egy 
orsócsont, a gerincoszlopból két csigolyatest, egyébként még egy kulcscsont, 
egy lapockatöredék és öt bordatöredék maradt meg. Teljesen hiányzanak azok 
a csontok, amelyek a tulajdonképeni kezet és lábat alkotják és a medence, 
Mindenesetre nagyon érdekes, hogy egy ilyen fiatal egyén csontjai kibirták a 
kövesedési processust, s nagyon valószínű, hogy e lelet még sokáig a fosszilis 
embernek legfiatalabbja fog maradni. Ez a körülmény csak fokozza a lelet 
érdekességét, de hogy fiatal egyénnek csontjai is megkövesedhetnek, azt a 
Szeletabarlangból nagyobb számmal kikerült fiatal fosszilis medvecsontok is 
bizonyítják. 
Mindenféle félreértés elkerülése céljából kiemelem, hogy a próbagödröt 
ásó munkások állandóan felügyeletem alatt állottak s hogy a már említett 
rétegek egymásutánja a kiásott 2 m8-nyi területnek minden egyes pontján 
ugyanaz volt s hogy egymásután külön szedettem le a különböző szinű réte- 
geket. Miután a világosszürke meszes agyagot kiástuk és sor került a sárga 
diluviális agyagra, még 30 ecm-nyire kellett leásnunk míg a gyermekcsontokra 
akadtunk. Midőn a munkások a koponya nehány részletét s több végtag- 
csontot kiemelték, én épen nehány lépésnyire a gödörtől a barlang szájánál 
ellenőriztem a kihordott agyag kikeresését. A többi előkerült csontokat azon- 
ban már magam emeltem ki. Így sajnos, már meg volt zavarva a csontok- 
nak egymáshoz való pontos helyzete, de a csontokon helyenként észlelhető 
dendriteknek s különösen a koponya belsejében észlelhető fehér patina- 
foltoknak helyzetéből megállapíthattam, hogy ezeknek a csontoknak természe- 
tes helyzetükben kellett feküdniük. A koponya oldalt erősen el van torzítva a 
rétegek nyomásától, a halánték és pofacsontok közül pedig csak a baloldaliak 
mutatnak erős dendrites képződményeket. Épen így van ez az állkapocs bal- 
oldali ágán, a bal felkaron és combcsonton. Ebből azt következtetem, hogy a 
gyermek az egyik oldalán feküdt és pedig valószínűleg a baloldalán. Mivel a 
gyermek csontjai együtt voltak s mivel rágási nyomok nincsenek rajta s nagy- 
részük egészen ép, ez kizárja, hogy valami ragadozó állat vitte volna oda ; egy- 
ben kizárják ezek a körülmények a kannibalizmust is. Temetkezésnek nyomai, 
nevezetesen felállított kövek, ékszerek vagy más kőszerszámok mellékelése 
nem voltak észlelhetők, de azért még sem kizárt, mivel a diluviumban gyer- 
mekekkel valószínűleg nem igen szoktak volt tárgyakat eltemetni. 
A lelet geológiai korát illetőleg már kiemeltem, hogy ez a 
felső diluviumba helyezendő s szem előtt tartva, hogy ugyanaz a 
