456 D: HILLEBRAND JENŐ 
fauna a Puskaporosban solutréi típusú kőszerszámokkal fordul elő, nagyon 
közel járunk, ha a ballai leletet is a solutrei kor közelébe helyezzük. Egészen 
pontosat erre vonatkozólag csak akkor mondhatunk majd, hogyha ugyanabból 
a szintből kőszerszámok is fognak kikerülni. Erre vonatkozólag különben jogos 
reményeink vannak, mivel eddig a barlangnak alig egy huszad része van ki- 
ásva. Tűzhelyekre eddig a diluviális rétegekben nem akadtunk s hosszabb 
tartózkodásra nem is igen lehetett alkalmas e barlang ebben a hideg klimá- 
ban, mivel nyílása északkeleti irányba néz. A Ballabarlang közvetlen közelé- 
ben még három kisebb sziklaodú van, ahol ásatás esetén szintén remélhetjük, 
hogy az ősember nyomaira fogunk akadni. 
x 
Mialatt fennt közölt soraim sajtó alatt voltak, alkalmam volt az említett 
gyermekcsontokat közelebbről megvizsgálni s récens hasonlókorú európai gyer- 
mekek csontjaival behatóbban összehasonlítani. Ezeknek a vizsgálatoknak az 
eredményeit kivánom a következőkben nagy vonásokban ismertetni. Vizsgála- 
taimat a budapesti I. számú anatómiai intézetben végeztem, s kedves köteles- 
séget teljesítek, ha e helyen is hálás köszönetemet fejezem ki az Intézet igaz- 
gatójának LENHOSSÉK Mináry dr. tanár úrnak, ki intézetének anyagát a leg- 
nagyobb készséggel bocsátotta rendelkezésemre s aki vizsgálataimat állandó 
érdeklődéssel kisérve szíves útbaigazításaival is segített. 
Az említett gyermek csontjai kétségkívül mind egy egyénhez tartoznak 
s egy körülbelül 174 éves korú gyermeknek felelnek meg. Foglalkozzunk 
mindenekelőtt az agy- és arckoponyának sajátságaival, a négy különféle nézet- 
ből tekintve azokat. Fölülről nézve a koponyát, azonnal szembeötlik annak 
rendkívüli keskeny és hosszú formája, a falcsont halántéki részének és a 
halántékcsontnak erős lapossága, úgymint a falcsont dudorainak gyenge fej- 
lettsége. Mindezekkel a sajátságokkal lényegesen eltér a mai gyermekeknél 
található jellegektől; így pl. az ősgyermek koponyaindexét 70-4-nek találtam 
s így a típikusan hosszúfejüek sorába tartozik, addig a mai azonos korú gyer- 
mekek közepes indexét 85-nek találtam s így ezeket a típusos rövid- 
fejüekhez kell sorolnunk. Mivel a gyermek koponyája a megfelelő felnőtt- 
höz képest mindig rövidebbfejű szokott lenni, biztosra vehető, hogy az ősgyer- 
mek hosszúfejüsége idősebb korában még fokozódott volna s hogy így az 
ösgyermek által képviselt emberrassz a szélsőségesen hosszúfejüekhez kellett 
hogy tartozott légyen. Rendkívül feltünő, hogy míg az ősgyermek legkisebb 
homlokszélessége (772 cm) és legnagyobb falcsonti szélessége (112 em) egy 
körülbelül nyolc hónapos gyermek méreteinek felel meg, addig koponyájának 
legnagyobb hossza, melyet az inion mérőpontnak bizonytalan helyzete folytán 
a glabellalambda pont közt mértem 1579 em, amely méret sok rövidfejű fel- 
nőttől sem marad már nagyon távol. Mindezeknél a felsorolt sajátságoknál 
fogva, melyekben oly lényegesen eltér a mai gyermekektől, a koponya első 
látszatra inkább egy cen miniatures felnőtt koponyának látszik. Fölülről nézve 
feltünik még a homlokdúdoroknak rendesnél gyengébb fejlettsége, valamint a 
homlokcsontnak rendesnél nagyobb hossza, ami a koronavarratnak erős hátra- 
