A RÉPÁSHUTAI BALLABARLANGBAN TALÁLT DILUVIÁLIS GYERMEKCSONTOK MARADVÁNYAI. 461 
nyomatai az ősgyereknél általában gyengén vannak kifejlődve. Itt említem 
még fel, hogy a koponyacsontok a rendesnél vastagabbnak látszanak, ami az 
őskori emberre jellemző. A koponya varratai rendes típusuak; egyszerűbb 
varratok az ősi jellegekhez tartoznának. 
42. ábra. A répáshutai Ballabarlangban talált ősgyermek koponyája elülről nézve. 
Természetes nagyságban. 
Ezek után az állkapocs sajátságainak tárgyalására térek át. Mindenek- 
előtt szembetünik rajta az állcsúcsnak gyenge kiformáltsága, ami karöltve jár 
az állcsúcs melletti mélyedéseknek (fosse mentales) sekély kifejlődésével és a 
tuberculum mentaléknak hiányával; a szimfízis szöge azonban beleesik a maiak 
ingadozási szélességébe. Az állkapocs magassága a szimfízisnél 2 em tesz s ez a 
rendesnél 2 mm-rel több; az első állandó moláris táján való vastagsága 173 em, 
