GEOLÓGIAI ESEMÉNYEK. 571 
már meg is történtek az előintézkedések, hogy talán az 1912. évi költségvetésbe 
venné fel egy ilyen új, vaskohászati altiszteket képző bányaiskolának szerve- 
zését. Ez az iskola természetesen csakis olyan helyen lehetséges, ahol a vasipar, 
illetőleg vaskohászat működésben van s e tekintetben ajánlanám Diósgyőrt, 
esetleg Vajdahunyadon is lehetne ilyen iskolát felállítani, mert hiszen kétféle 
irányban működnek ezek a gyárak. Szó volt egyszer arról is, hogy Gölnicz- 
bányán az ottani vasipari iskolával kapcsolatban vaskohászati altiszteket nevelő 
iskola létesíttessék. 
A bányászati téren kincstári kézben van a fémbányászat és a fémkohá- 
szat. Sajnos, évek óta tapasztaljuk és látjuk, hogy ezen fémbányászat fejlesztése 
ma már nem igen lehetséges. Tudjuk, hogy ezt a kormány mindig csak nagy 
áldozatokkal tartotta fenn azon okból, hogy az ottani vidék lakosságának meg- 
élhetését biztosítsa. A fémbányászatot, a rég fennálló fémbányákat nézetem 
szerint Magyarországon fejleszteni nem lehet, mert részben az ércek előfordu- 
lása a mélység felé rosszabbodott, másrészt pedig, mert az előállítási árak 
olyan magasra emelkedtek, hogy nem konkurrensképes ezeknek a fémeknek az 
előállítása. S itt a magam részéről igen helyeslem a pénzügyminiszter úr azon 
intézkedését, hugy most ezen bányaterületeken szakemberek által kidolgozott 
terv szerint csakis azon fémbányák tartatnak üzemben, amelyeknél még kilátás 
van arra, hogy új feltárások által kedvezőbb helyzetbe jöhetnek. De amellett 
nagyon ajánlanám a t. pénzügyminiszter úr figyelmébe, hogy kutatásokra, és 
pedig fémércek kutatására szintén legyen tekintettel. Mert tudjuk, hogy a kül- 
földön az ilyen kutatási kirendeltségek léteznek már régóta és igen jó ered- 
ménnyel működnek ; hiszen azoknak köszönheti Németország az ő nagy só-, 
szén- és kálisó-bányászatát. Hogy az állam hivatott a kutatásokra, azt legjob- 
ban bizonyítja az a legutóbbi eset, amikor éppen kincstári munkálatok tárták 
fel Erdélyben a földigázt, amelyre majd még külön visszatérek. A jelen költség- 
vetésben e címen 40,000 korona van fölvéve. Ez már az előbbi költségvetésben 
is meg volt, de sajnos, nem érvényesülhetett, mert 1910-re nem lévén költség- 
vetés, csak most fog érvényesülni, de ajánlom a t. pénzügyminiszter úr figyel- 
mébe, hogy e tekintetben talán a jövő költségvetésbe nagyobb összeget ve- 
gyen fel. 
A fémbányászatnál azonban van nekünk egy oly bányászatunk, még pedig 
az aranybányászat, amely nézetem szerint még jobb jövőnek nézhet elé. Példát 
mutatott a nagy erdélyi társulat Hunyadmegyében, a brádi Tizenkét apostol. 
társulat, amely külföldiek kezében van. Ez is egy egészen elhanyagolt bánya- 
komplexus volt, amelynek üzeme nem fizetett, a kicsinyes termelésnél, a kicsi 
társulatok egymás közt folytatott versenynél fogva. A nagy társaság egyesítette 
az egész komplexust és ma már virágzó vállalat. Azt hiszem Erdélyben, pl. 
Vöröspatakon, de másutt is vannak oly területek, ahol hivatva volna az állami 
kezelés, ott a kis bányatársulatokat valami szerződéses viszonyba kellene hozni, 
vagy ha szükséges, esetleg meg is lehetne vásárolni a bányákat, hogy ott 
nagyobb vállalatokat létesítsenek és meg vagyok róla győződve, hogy akkor 
az erdélyi aranytermelés ép úgy emelkednék, mint ahogy a brádi példa ezt 
mutatja. 
