MÁLLÁSI TERMÉNYEK ÉS TALAJOK BIKSZÁD FÜRDŐ KÖRNYÉKÉN. 635 
fekvő helyeken tipusos podsolok észlelhetők, amelyeknél száraz állapotban az 
A, és A, szinteket alig lehet elkülöníteni. E két réteg szine majdnem fehér, 
gyengén szürke árnyalattal. Nedvesen a humuszos rétegek szürkék. Az A, réteg 
kissé sötétebb, mint A,. Az A szintek vastagsága (A, 1- A.) 40 cm-ig terjed- 
het; ! a B réteg sárgás szinű, egyes fehéres erekkel és foltokkal. A talajban 
sok ortsteinkonkréció van. 
A podsoltalajok fehéres szine, amint az különben ismeretes, nem szine- 
zett humuszanyagok jelenlétével függ össze; ez rögtön kitűnik, ha a talajt 
gyengén izzítjuk. Ekkor a talaj először sötétszürke, majdnem fekete lesz és a 
további izzításnál, amikor a humusz tökéletesen elég, lesz a próba vöröses- 
barna vagy sárgás színű. A podsolos talajoktól a lápos talajok felé való átme- 
netnél hatalmas sötétszürke humuszos réteg fejlődik ki, mely a szárításnál 
világosabb szinűvé válik. Sajnálatomra nem tudtam az itteni podsoltalajok 
strukturáját in situ megfigyelni, mert a talajok a sok esőzés következtében 
állandóan nedvesek voltak. A száraz talajpróbákon csak alig észrevehető poro- 
zitást lehetett észlelni és azt, hogy az A rétegnek nincs leveles strukturája. 
A tipusos podsol A rétegének vizes kivonata egészen színtelen, átlátszó ; 
benne 100 gr légszáraz talajra vonatkoztatva, következő alkatrészeket határoz- 
tuk meg : 2? 
Aciditás (gramm NaOH) — 00018, száraz maradék — 0-0395 gr (nyo- 
mokban Cl és S0,), izzítási veszteség — 070327 gr, izzítási maradék 0-0068 gr. 
Az átmeneti talaj vizes kivonata szintén szintelen és átlátszó, tartalmaz : 
Aciditás (gramm NaOH) — 00011, száraz maradék — 070866 gr, izzítási 
veszteség — 070763 gr, izzítási maradék — 070103. 
Mindkét vizes kivonat jellemző a podsoltalajokra ; savanyú kémhatásúak 
és bennük az izzítási veszteség sokkal nagyobb, mint az izzítási maradék. ? 
Az ortstein-konkréciók, amelyek különösen a mélyedésekben levő podsol- 
talajokban fordulnak elő, itt rengeteg mennyiségben találhatók. Nagyságuk 
különböző, de a nagyobbak gyakoriabbak. Alakjuk legtöbbnyire többé-kevésbbé 
legömbölyített ; ritkábban hengeres alakúakat is lehet látni, amelyek gyökerek 
körül rakódtak le. A. konkréciók összetétele a következő : 
1 A betűvel jelöljük a talaj aluviális rétegeit, azaz azokat, melyekből valam 
kémiailag vagy mechanikailag kilúgoztatott; B betűvel jelöljük az illuviális réte- 
geket, azaz azokat, melyekbe valami bevitetett. 
2 A vizes kivonatokat és azok elemzését SuruLov A. úr végezte. 
3 Lásd SacHaRov: A talajoldatok stb. cikkét a Journal für experimentelle 
Landwirthschaft, IV. 1906. kötetében (orosz nyelven német összefoglalással). Itt 
meg kell említenem, hogy a vizes kivonatot, mely az aciditás meghatározására 
szolgált, addig főztük, amíg az 50 cem-ből csak 5 cem maradt. Ezt 1/1060 n. NaOH 
oldattal titráljuk fenolftaleinnal, mint indikátorral. Világos tehát, hogy az aciditást 
nem szénsav okozza, hanem organikus anyagok, melyek oldatba mennek át. Hogy 
itt valódi oldatokról vagy pseudooldatokról van-e szó, még nincs tisztázva. Ha az 
oldatot kevesebb ideig főztük, akkor az aciditás rendszerint nagyobb volt. Most 
foglalkozunk ezzel a kérdéssel részletesebben. 
