640 TERZAGHI KÁROLY 
völgy köti össze ezt a hosszanti völgyet; É-ról D-nek menve, ezek a rövid 
harántvölgyek a következők: a Recsina áttörése Fiume mellett, a martins- 
echizzai völgy (régi versenypálya), a buccarii öbölbejárat, a cirkvenicai öböl, a 
novii öböl. A völgy feneke két helyen a tenger szine alá sülyed, még pedig a 
bucecarii öbölben és a novii öbölben. A buccarii öböl, mely voltaképen tengertől 
elborított teknő, a xavallone di Buccaris révén függ össze a Kvarneróval. 
VoGLr dr. úr felvételi területe körülbelül Martinschizzától Drivenikig (Portoré 
és Cirkvenica között fele úton) terjedt. Területének tektonikája VoGgGL dr. urat 
igen behatóan foglalkoztatta s felvételi munkájának megkezdése után csak- 
hamar felismerte, hogy ez a hosszanti völgy mindenesetre mélyreható, részben 
szinte rejtélyes tektonikai zavaroknak köszönheti mai képét. A legfontosabb 
jelenségeket külön akarom itt kiemelni. VoGL dr. úr kimutatta, hogy a hegy- 
hátak a völgy két oldalán turon- és szenonmeszekből állnak, míg az oldalakon 
alveolinás- és nummulites meszek mutatkoznak; a völgy rendkívül termékeny, 
fenekét pedig többé-kevésbbé homokos, mindig meredeken dülő, gyakran fej- 
tetőn álló eocen márgák borítják. A völgy esése nem egységes, amennyiben 
több gát teknőkre tagolja, melyeknek vizét a harántvölgyek vezetik le. Az 
említett gátak nem márgából épülnek fel, mint az ember gondolná, hanem 
krétamészkőből, mely vagy szirtszerűen áttöri a márgát, mint a driveniki vár- 
hegy, vagy pedig pikkelyszerűen támaszkodik a völgyoldalhoz, mint a buccarii 
öböl DK-i végén, ahol ezt a krétarögöt keskeny márgapásztá választja el a DK-i 
oldaltól, a portoréi háttól. Ez az egyik. A másik döntő fontosságú tény a szenon- 
mészkő és nummulites mészkő kölcsönös helyzetére vonatkozik. A márgák 
ugyanis úgy az öböl ÉK-i partján (főleg Bakaractól 0-5 km-nyire É-ra az 
országút mentén), mint a DNy-i parton is (a buccarii cementgyár kőfejtőiben) 
mindenütt a szenonmészkő alatt fekszenek. Buccaritól D-re, a kostremai háton 
végre turonmészkő töri át a fiatalabb szenonmészkövet. 
Ha Dol-mali felől, tehát DK felől, az országúton igyekszünk Drivenik 
felé, akkor a Várhegy körülbelül 50 m viszonylagos magasságú, meredek, 
sziklás bérc alakjában mered elénk, amely a lapos, termékeny völgynek körül. 
belül közepe tájából emelkedik ki. Szelid márgás lejtők közvetítik az átmenetet 
a meredek sziklafalakból a sík völgyhöz. Nagyobb távolságból feltünt nekem 
az ÉK-i sziklás szakadék sajátságos függőleges, oszlopszerű tagoltsága, melyhez 
még néhány sziklatömb is járult. Ezek a sziklatömbök közelebbi vizsgálatnál 
durva breccsának bizonyultak, melyet vasas kötőanyag tart össze, s amelyben 
számos, mészpáttal kitöltött üreg mutatkozik. A völgy ÉK-i lejtője szabályos 
kifejlődésű, a márga és mészkő határvonala egyenes, a gerinc alatt néhány 
meredek, a völgygyel párhuzamos sziklalépcső mutatkozik. A délnyugati lejtőn 
ellenben feltünt, hogy a márga határa közvetlenül a Várheggyel szemben 
mélyebb volt s kétoldalt hirtelen felszökött. A. krétamészkő rétegzése mindkét 
lejtőn teljesen elmosódott. 
A Várhegy meredélyének függőleges, oszlopszerű elválása a Bakaractól 
K-re emelkedő szenonrögön is megismétlődik. Ez a rög a portoréi háttal 
ugyanazt az orografiai képet nyujtja, mint pl. a novii völgy Zengg felől nézve. 
A Buccaritól ÉNYy-ra húzódó sveti-kuzsmai haránthát, amely levegővonal- 
