MEGJEGYZÉSEK BUCCARI KÖRNYÉKÉNEK TEKTONIKÁJÁHOZ. 647 
Dedukció útján ilyeténképen ugyanarra az eredményre jutottam, mely a 
driveniki Várhegy első megpillantásánál egész önkéntelenül fölmerült bennem, 
t, i. arra, hogy Buccari területén sem fekvő redők, sem kettős redők nincse- 
nek, hanem hogy itt egyszerű törésekkel, áttolódásokkal és feltorlódásokkal 
van dolgunk, melyek azonban ott, ahol a márga lerakódása és a feltorlódás 
idején már meglevő hegyalakulatokon haladtak át, az eredetileg réteges töme- 
gek zűrzavaros összetöredezését vonták maguk után. A valóságban ezen a kör- 
nyéken a hosszanti völgy három mészkőtorlaszának egyikén sem kapunk biztos 
dőléseket, épp oly kevéssé, mint Farasina vidékén, dacára annak, hogy bejárá- 
sainknál éppen a dőlés- és csapásirányok kimutatására fordítottuk elsősorban 
figyelmünket. Még egy tényt szeretnék különösen hangoztatni, hogy a Fiume— 
Novi hosszanti völgy feltorlódási folyamatának folytonosságát kellően megvilá- 
gítsam s hogy bizonyítsam, hogy ez a folyamat egészen közel a felü- 
lethez, nem pedig nyomás alatt a mélységben követke- 
zett be. Carlopago mellett egy teknőben 40 m tengerfölötti magasságban 
szürke, szenes márgákat találtam, melyek tengeri kövületeket tartalmaznak s 
a levegőn szétesnek. Ezeket a márgákat sekély kutatóakna tárta fel. (E képződ- 
ményből néhány kövület most a m. kir. Földtani Intézetben van.) Jablanac 
mellett és a Draga völgyében ugyanebben a magasságban vasas breccsák mu- 
tatkoznak, melyek teljesen hasonlók a driveniki és buccarii breccsiákhoz, kb 
109-kal a tenger felé dőlnek és parti képződményeknek tekintendők. E márgák 
és breccsiák tehát aránylag fiatal tengeri képződmények. Míg az idősebb, agya- 
gos és meszes üledékek a feltorlódási és préselési folyamatban még résztvettek, 
addig a magasabb szintekben a leülepedés zavartalanul folytatódott, miközben 
az egész terület lassan kiemelkedett a tengerből. Ha a tengerből kiemelkedett 
márgás képződmények nagyrészét nem mosta volna le az erózió és denudáció, 
akkor lassú átmenetet tapasztalhatnánk a legfiatalabb képződmények vízszintes 
és a régibb lerakódások meredek, söt függőleges települése között. Az eocén 
márgák keskeny, beékelt foltját találjuk egyébként a horvát felföld belsejében 
is, még pedig Buniétól ÉK-re, egy szurdokszerű völgyben. A márgasávot itt 
is, igaz, hogy átlós irányban, krétagerinc keresztezi. A. krétamészkő a márga- 
sáv mindkét oldalán DDNYy felé dől 45—559-os szög alatt. A települési viszo- 
nyok tehát világosan mutatják a fiume—novii völgy fentebb vázolt keletkezési 
történetét. 
Röviden összefoglalva a fentieket, elsősorban hangoztatni kívánom, hogy 
ezek egyelőre csak személyes, bár szorgos megfigyelésen alapuló nézeteim. Már 
az első karsztbeli vándorlásaim alkalmával, 1909 tavaszán beláttam, hogy a 
Központi Alpesek tektonikájáról való ismereteimet a Karszt-hegység szerkeze- 
tére nem alkalmazhatom. Még sokkal gyanakvóbb lettem, mikor a cservice 
géologigues mintaszerű térképei nyomán a belga Ardenneket jártam be. Most 
már a következőket állítom : a közösen bejárt terület összes diszlokációi a föld 
felszínén fekvő tömegekben mentek végbe, minélfogva átdőlt redőkről, főleg 
azonban kettős redőkről szó sem lehet. Ennek ellene szól úgy a megvizsgált 
feltárások szerkezete, mint a szilárdságelméleti megfontolás is. A tektonikai 
megfejtés csakis a következő tényezőkkel számolhat: törés, a rögök feltorló- 
