HELYREIGAZÍTÁS 
GAÁL ISTVÁN DR. , ÚJABB ADATOK A CAMPYLAA BANATICA (PARTSCH) R. M, PLEISZTOCÉNKORI 
ELTERJEDÉSÉHEZ" CÍMŰ KÖZLEMÉNY URSUS SPELJEUS BLB. MANCSÁRA VONATKOZÓLAG, 
Irta: TÉGLÁS GÁBOR. 
Gaár Isrván dr. tanár úr a Földtani Közlöny 1910. évfolyama 3—4. 
füzetének 168. lapján a hunyadmegyei Gyertyámos mellett művelt kőbányából 
előkerült pleisztocén emlőscsontok között egy medvemancsról is megemlékezik. 
Nehogy az irodalomban sokáig kísérthessen ez a lelet, amely egy kőfaragó- 
mester bemondásán alapszik, kötelességemnek ismerem annak mibenlétéről 
úgy az írót, mint a Földtani Közlöny olvasóit felvilágosítani. 
BuprwsszkxY KÁáRory bányamester, akitől Gaár I. közleménye tárgyait sze- 
rezte, az értékes leletek beszolgáltatásakor élő szóval referált arról az Ursus 
speleus L. lábfejről is, amelyet az újabb leletek előtt hat esztendővel nyolc 
koronáért a Hunyadmegyei Történelmi Régészeti Társulat akkori múzeum- 
igazgatójának állítólag beszolgáltatott. Minthogy 1903-ig én valék az a bizonyos 
múzeumigazgató s ennek az esztendőnek egyik tavaszi vasárnapján, mikor épen 
igazgatói irodámban  foglalatoskodtam, egy bánpataki bányász, ÁGH JÓZSEF 
reáliskolai pedellus által egy csomó mésztufa- és cseppkőképződménnyel ked- 
veskedett, habár első tekintetre fölismertem a kollekció értéktelenségét és az 
akkori emberi kéznek jelzett friss cseppkőcsaposodásokat mégis elfogadva, 
az általam nem ismert bányász érdeklődése fokozásául pár korona jutalmat 
küldtem ki neki. Az egész gyűjteményt azonban azon melegében az ablakom 
alatt díszlett virágágyak szegélyzetébe szórattam szét. 
Gaár dr. úrnak, aki akkor már tanár vala Déván, nem is szóltam a 
dologról, eszembe sem jutván, hogy a cseppkőalakulás még Ursus spelcxus BLe. 
manccsá nőhesse ki magát, s ilyen kérdésekben illetékesnek alig tekinthető 
jámbor bányászunk bőbeszédűségére támaszkodva, még veszteség gyanánt rekla- 
málhassa valaki ezeket a nagyon közönséges cseppkövesedéseket. 
Hogy azonban a közönség fantáziája még műveltebb köreinkben is bőven 
terem ilyen múzeumi raritásokat, arra nézve GAÁL dr. úr a kezelésében levő 
iskolai szertárban is tanulságos példákat találhat. Egyik példánk mindjárt az az 
Elephas primigenius zápfog, amelyet a Bupa Ápám és KáRony által 1866 táján 
Sztrigyszacsalon kiásott állat maradványaiból sikerült a reáliskolának 1873-ban 
egy dévai ügyvédtől megszereznem. A. zápfog pár lemeze leválván, a szélső lemez 
újszerű formát mutatott; s a derék ügyvédet sehogy sem sikerült afelől meg- 
győzni, hogy nem kövesedett gyermekkézzel ajándékozta meg az iskolát. Sőt 
